27.05.2026    Справа № 469/878/25
2/469/219/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року   с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Гапоненко Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Якубець С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінпром Маркет” до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в :
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінпром Маркет” через підсистему “Електронний суд” 21 липня 2025 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 33789,00 грн., яка виникла у відповідача за кредитним договором № 8866983 від 02 березня 2025 року, укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю “1 Безпечне агентство необхідних кредитів”, посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов"язань за вказаним електронним договором, право вимоги за яким перейшло до позивача на підставі договору факторингу. Просив також стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Ухвалою суду від 23 липня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяви просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання декілька разів не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. 
Зі згоди представника позивача суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

З матеріалів справи суд встановив, що 02 березня 2025 року ТОВ “1 Безпечне агентство необхідних кредитів” та відповідач уклали договір кредитної лінії (Надійний) №71443347, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений сторонами відповідно до умов договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту та сплатити кредитодавцю проценти від суми кредиту та комісію з надання кредиту (а.с.14-21).
Відповідно до п.п. 2.2.1 вказаного договору сума кредиту складає 14000,00 грн.; строк кредитування/строк договору – 357 днів (п.п.2.2.2); розмір першого обов`язкового платежу 4676,00 грн. (п.п.2.2.3); дата сплати першого обов`язкового платежу – 18 березня 2025 року (п.п.2.2.5); комісія за надання кредиту – 17,25% від суми наданого кредиту, що складає 2415,00 грн. (п.п.2.2.8); орієнтовна реальна річна процентна ставка 4244,06% (п.2.3); денна процентна ставка/день 0,998% (п.п.2.3.1 договору). 
Договір підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором 350756.
Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідача ОСОБА_1 , з якою 02 березня 2025 року укладено договір №71443347, ідентифіковано ТОВ “1 Безпечне агенство необхідних кредитів” при укладенні договору з направленням 02 березня 2025 року о 16:24:47 одноразового ідентифікатора 350756 (а.с.21 на зв.). 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень ч.ч.3, 4, 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У другому абзаці частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Таким чином, договір кредитної лінії №71443347, укладений 02 березня 2025 року між ТОВ “1 Безпечне агентство необхідних кредитів” та відповідачем, є електронним документом, підписаним аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора, та вважається таким, що укладений в письмовій формі.

Видача відповідачу кредитних коштів за договором №71443347 від 02 березня 2025 року у сумі 14000,00 грн. підтверджено довідкою ТОВ “Фінансова Компанія “Фінекспрес” №КД-000035153/ТНПП від 26 червня 2025 року; відповідно до платіжної інструкції, наданої ініціатором платіжної операції, було здійснено успішну платіжну операцію 02 березня 2025 року, номер платежу 45084fb9-4fd2-41bd-8bb8-2754fcd7dc26, сума 14000,00 грн., отримувач Галько Яна – ЕПЗ номер НОМЕР_1 на підтвердження завершення платіжної операції (а.с.22 на зв.), та платіжною інструкцією 45084fb9-4fd2-41bd-8bb8-2754fcd7dc26 від 02 березня 2025 року, виданою ТОВ “Фінансова Компанія “Фінекспрес” (а.с.23).
У порядку витребування доказів суд отримав відомості АТ КБ "ПРИВАТ БАНК" про емітування на ім"я ОСОБА_1 картки № НОМЕР_2 та про рух коштів за вказаною карткою, зокрема, про надходження 02 березня 2025 року коштів в сумі 14000,00 грн.. (а.с.58).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №71443347 від 02 березня 2025 року заборгованість відповідача за період з 25 червня 2025 року по 14 липня 2025 року становить 33789,00 грн., з яких 14000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10374,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 7000,00 грн. – заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, 2415,00 грн. – заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією (а.с.5), що також вбачається з виписки з особового рахунку відповідача (а.с.13).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
На підставі ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
З наданих позивачем доказів вбачається факт укладення відповідачем та первісним кредитором у електронній формі договору кредитної лінії №71443347 від 02 березня 2025 року, виконання цього договору позикодавцем та неповернення заборгованості відповідачем у передбачений договором строк; заперечень проти позовних вимог та наданого позивачем розрахунку відповідач не надала та, відповідно, встановлені судом обставини не спростувала, тому суд вважає вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за основним боргом обґрунтованими. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
26 червня 2025 року між ТОВ “1 Безпечне агенство необхідних кредитів” та ТОВ “Фінпром Маркет” укладено договір факторингу №26/06/25 (а.с.24-27).
Згідно з п.2.1.3 договору факторингу право вимоги до боржників за договорами переходить до фактора в момент підписання сторонами Реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
Зазначений реєстр вимог підписаний між ТОВ “1 Безпечне агенство необхідних кредитів” та ТОВ “Фінпром Маркет” 26 червня 2025 року. Відомості щодо боржника ОСОБА_1 містяться під порядковим №266 (а.с.31 на зв. - 34).
Відповідно до умов договору факторингу до ТОВ “Фінпром Маркет” перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №71443347 від 02 березня 2025 року в сумі 33789,00 грн., з яких 14000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10374,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 7000,00 грн. – заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею, 2415,00 грн. – заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією.
Положеннями пунктів 1-1 та 4 частини 1 статті 1 Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. При тому загальними витратами за споживчим кредитом є витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Такі витрати банком визначені в умовах кредитування та безпосередньо узгодженні з позичальником, де нею взяті на себе обов`язки зі сплати комісії за надання кредиту в розмірі 2415,00 грн. (17,25% від суми наданого кредиту).
Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
За пунктом 10 частини 1 статті 12 цього ж Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися).
Умовами Договору нарахування та сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості визначена сторонами кредитування та безпосередньо узгоджена з позичальником шляхом підписання договору з такими умовами кредитування, а тому платежі за комісією правомірно включені банком до заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України).
У п.п.2.2.8 кредитного договору №71443347 від 02 березня 2025 року сторони погодили, що неустойка становить 700,00 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути із відповідача, зокрема, неустойку, у розмірі 7000,00 грн..
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки, розрахованої за кредитним договором, укладеним у 2025 році (під час дії воєнного стану), задоволенню не підлягають.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №71443347 від 02 березня 2025 року у розмірі 26789,00 грн., з яких 14000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10374,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та 2415,00 грн. – заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 3 ст.141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч.ч.4-5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3500,00 грн., на підтвердження якого надав копію договору про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року, копію витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги № 16-П від 11 липня 2025 року за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року, копію акта приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, згідно з якими позивачем та адвокатом Ткаченко Ю.О. визначено загальну вартість послуги з надання правничої допомоги у розмірі 3500,00 грн..
Зважаючи на те, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу складає 10,36% від ціни позову, а також враховуючи незначну складність та типовість позовної заяви для позивача, незначний обсяг наданих адвокатом послуг, а також часткове задоволення позову, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2775,00 грн..

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог.
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. при ціні позову 33789,00 грн., судом задоволено вимоги на суму 26789,00 грн., тобто підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1920,56 грн. (2422,40 грн. * 26789,00 грн. : 33789,00 грн.). 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд 
у х в а л и в :  
Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінпром Маркет” (місцезнаходження: 08205, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, 9А, офіс 204, ЄДРПОУ 43311346), заборгованість за кредитним договором № 8866983 від 02 березня 2025 року у розмірі 26789,00 грн., судовий збір в сумі 1920,56 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2775,00 грн., всього стягнути 31484 (тридцять одну тисячу чотириста вісімдесят чотири) гривні 56 копійок.
У задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя