19.05.2026 Справа № 756/4596/26
Номер справи 756/4596/26
Номер провадження 2/756/5521/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Белоконної І.В., 
з участі секретаря - Харчук М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Балкова - Петренко Таміла Михайлівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

ВСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Горлатого О.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить: встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 10 березня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обгрунтування заявлених вимог зазначено, що з березня 2005 року по 08 квітня 2025 року позивачка проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 . Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали спільні витрати та піклувалися один про одного.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина. Діти померлого спадщину не прийняли. 
Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Балкова - Петренко Т.М. зі заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з неможливістю встановити факт родинних відносин з померлим, запропоновано звернутися до суду з позовними вимогами про встановлення факту проживання однією сім`єю.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 31 березня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Витребовано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Балкової-Петренко Т.М. належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи № 74232419 щодо майна померлого ОСОБА_4 
20.04.2026 на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Балкової-Петренко Т.М. надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи, заведена нотаріусом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. Надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснив, що знайомий з ОСОБА_1 та її померлим чоловіком ОСОБА_4 та їх дітьми з 1983 року. Вони проживають в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 був його товаришем, він постійно проживав з позивачем, вели спільне господарство, піклувалися один про одного. Сусіди сприймали їх як подружжя.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що з позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знайома з 1977 року. Знає їх дітей: доньку ОСОБА_8 та сина ОСОБА_9 . Вони дружать сім`ями. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та піклувалися один про одного. Сусіди сприймали їх як подружжя.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, покази свідків та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
19 червня 2025 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Балковою - Петренко Т.М. заведено спадкову справу № 74232419 за заявою ОСОБА_1 .
Діти спадкодавця - донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 протягом встановленого законом 6-місячного строку спадщину не прийняли.
Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до положень частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).
У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (стаття 1263 ЦК України).
У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).
Відповідно до частин першої, третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У постанові від 14 вересня 2022 року у справі №461/4020/19 Верховний Суд виходив з того, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати частину другу статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
В силу ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.99 за N 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.
Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю без шлюбу з березня 2005 року по день його смерті підтверджується письмовими доказами: заявами ОСОБА_4 (за період 2008-2020) Головному лікарю поліклініки № 1 Оболонського району про взяття на медичне обслуговування за місцем фактичного проживання разом із ОСОБА_1 ; довідкою ЖБК «ПРОМБУДІВЕЛЬНИК 2» № 76 від 07 липня 2025 року.
Постійне проживання позивача однією сім`єю з ОСОБА_4 з березня 2005 року по день його смерті підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .
Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. 
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить позивач, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 10 березня 2005 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , має для позивача юридичне значення і потрібне для реалізації спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 2-5, 12-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Балкова - Петренко Таміла Михайлівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 10 березня 2005 року по 08 квітня 2025 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Белоконна