ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 505/1155/25
Провадження № 1-кп/505/492/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року             місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
розглянувши в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025166180000119 від 24.03.2025, у якому обвинувачується
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Котовськ Одеської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, вироком Подільського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2026 засуджений за ст. 395 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 5 місяців, із покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України приєднано покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, призначене вироком Подільського міськрайонного суду Одеської області від 21.07.2025 за ч. 2 ст. 125 КК України, яке слід виконувати самостійно,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025166180000119 від 24.03.2025 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, разом з клопотанням прокурора ОСОБА_3 про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Також до Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026166180000064 від 04.03.2026 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, разом з клопотанням прокурора ОСОБА_3 про розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Ухвалою суду від 16.03.2026 об`єднано в одне провадження кримінальне провадження № 12026166180000064 від 04.03.2026 з кримінальним провадженням № 12025166180000119 від 24.03.2025 про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України. Присвоєно об`єднаному кримінальному провадженню номер судової справи - № 505/1155/25 та номер кримінального провадження № 12025166180000119 від 24.03.2025.
До обвинувальних актів додані:
- письмова заява підозрюваного ОСОБА_2 , складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні;
- письмова заява підозрюваного ОСОБА_2 , складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта в спрощеному провадженні;
- письмові заяви потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про надання згоди на розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України;
- матеріали досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 12025166180000119 від 24.03.2025 та у кримінальному провадженні № 12026166180000064 від 04.03.2026.
Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження
21 березня 2025 року, приблизно о 22 год 00 хв, у ОСОБА_2 , який перебував біля домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , виник умисел на незаконне проникнення до території вказаного домогосподарства.
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до території домогосподарства ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 у той же день та час, в порушення ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає в порушенні конституційного права громадян на недоторканість житла чи іншого володіння особи, передбачаючи при цьому суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, всупереч волі власника, та не маючи на те відповідного дозволу, за відсутності визначених законом підстав, через металевий паркан пройшов на подвір`я домогосподарства, чим порушив конституційне право власника на недоторканість житла чи іншого володіння особи.
Окрім цього, 22 березня 2025 року, приблизно о 22 год 00 хв, у ОСОБА_2 , який перебував біля будівлі гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , виник умисел на незаконне проникнення до приміщення будівлі вказаного гаражу.
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до приміщення будівлі гаражу ОСОБА_7 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 у той же день та час, в порушення ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає в порушенні конституційного права громадян на недоторканість житла чи іншого володіння особи, передбачаючи при цьому суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, всупереч волі власника, та не маючи на те відповідного дозволу, за відсутності визначених законом підстав, через металеві двері пройшов у приміщення гаражу, чим порушив конституційне право власника на недоторканість житла чи іншого володіння особи.
Окрім цього, 24 березня 2025 року, приблизно о 00 год 30 хв, у ОСОБА_2 , який перебував біля домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_8 , виник умисел на незаконне проникнення до території вказаного домогосподарства.
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до території домогосподарства ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 у той же день та час, в порушення ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає в порушенні конституційного права громадян на недоторканість житла чи іншого володіння особи, передбачаючи при цьому суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, всупереч волі власника, та не маючи на те відповідного дозволу, за відсутності визначених законом підстав, через металевий паркан пройшов на подвір`я домогосподарства та у подальшому до приміщення гаражу, чим порушив конституційне право власника на недоторканість житла чи іншого володіння особи.
Окрім цього, 25 березня 2025 року, приблизно о 10 год 00 хв, у ОСОБА_2 , який перебував біля домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , яке належить ОСОБА_9 , виник умисел на незаконне проникнення до території вказаного домогосподарства.
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до території домогосподарства ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_2 у той же день та час, в порушення ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає в порушенні конституційного права громадян на недоторканість житла чи іншого володіння особи, передбачаючи при цьому суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, всупереч волі власника, та не маючи на те відповідного дозволу, за відсутності визначених законом підстав, через металевий паркан пройшов на подвір`я домогосподарства, чим порушив конституційне право власника на недоторканість житла чи іншого володіння особи.
Крім того, 02.03.2026 близько 13 години 00 хвилин, у ОСОБА_2 , який перебував на площі залізничного вокзалу за адресою: Одеська область, м. Подільськ, проспект Шевченка, в ході раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 в цей же день та час, перебуваючи на площі залізничного вокзалу за адресою: Одеська область, м. Подільськ, проспект Шевченка, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою нанесення тілесних ушкоджень, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, завдав ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в область обличчя, тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця повік лівого ока, які згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи, а також ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Порядок розгляду обвинувального акту
Відповідно до статті 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, є кримінальними проступками. 
Обвинувачений ОСОБА_2 , інтереси якого представляють захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінальних проступків, передбачених с. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаних кримінальних проступків беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.
Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Статті (частини статті) КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
Суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, що полягає в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження та в незаконному проникненні до іншого володіння особи, повністю доведена поза розумним сумнівом.
Мотиви призначення покарання
Судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Судом встановлено обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України - рецидив злочину. Так, суд враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за умисні кримінальні правопорушення, у тому числі за тяжкий злочин, після відбуття покарання перебував під адміністративним наглядом, однак, усвідомлюючи встановлені судом обмеження та їх обов`язковість, знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України. За таких обставин, відповідно до ст. 34 КК України, у діях обвинуваченого наявний рецидив кримінальних правопорушень, що свідчить про стійку протиправну поведінку та небажання ставати на шлях виправлення
Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Котовськ Одеської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_2  раніше судимий, вироком Подільського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2026 засуджений за ст. 395 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 1 (один) рік 5 місяців, із покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, на підставі ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України приєднано покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень, призначене вироком Подільського міськрайонного суду Одеської області від 21.07.2025 за ч. 2 ст. 125 КК України, яке слід виконувати самостійно.
За місцем проживання характеризується посередньо. Перебуває на обліку лікаря-нарколога з 1999 року з діагнозом: F10.2.
Призначення покарання
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, виходить із того, що покарання має на меті не лише кару за вчинене, а й виправлення особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами. Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також взаємозв`язок вчинених діянь у часі з попереднім судимістю.
Судом встановлено, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 162 КК України. Вказані діяння відповідно до статті 12 КК України є кримінальними проступками, за які законом передбачено покарання у виді штрафу, громадських робіт, виправних робіт або інших, більш м`яких видів покарання. З огляду на характер діянь, спосіб їх вчинення та наслідки, суд вважає, що достатнім і необхідним є призначення покарання у виді штрафу в межах санкцій відповідних статей.
При призначенні покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо суд враховує, що діяння, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, вчинене у березні 2025 року, тобто до постановлення вироку Подільського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2026 за ст. 395 КК України, що виключає застосування до цього епізоду правил сукупності вироків. Відтак, покарання за вказаний епізод підлягає визначенню із застосуванням правил сукупності кримінальних правопорушень відповідно до ст. 70 КК України.
Водночас кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, вчинене 02.03.2026, тобто після постановлення вироку від 23.02.2026, але до повного відбуття призначеного ним покарання, у зв`язку з чим воно утворює сукупність вироків із попереднім відповідно до ст. 71 КК України. З урахуванням цього суд при визначенні остаточного покарання зобов`язаний застосувати положення ст. 71 КК України.
Суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за умисні кримінальні правопорушення, перебував під адміністративним наглядом, однак належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисні кримінальні правопорушення. Вказані обставини свідчать про стійку криміногенну спрямованість поведінки обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив кримінальних правопорушень, який має місце у зв`язку з повторним вчиненням умисних злочинів після засудження за попереднім вироком.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу за кожен епізод окремо в межах санкцій відповідних статей, визначити остаточне покарання за правилами ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а також застосувати положення ст. 71 КК України щодо приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
При цьому суд враховує, що застосування одночасно положень ст. 70 та ст. 71 КК України не суперечить закону, оскільки ст. 70 КК України регулює призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, а ст. 71 КК України - визначення остаточного покарання за сукупністю вироків.
На думку суду, саме такий вид і розмір покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам справедливості, пропорційності та індивідуалізації покарання.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Цивільний позов у справі не заявлявся, запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувались.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання за цими статтями:
- за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч. 1 ст. 162 КК України - у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень. 
Встановити, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, вчинене після постановлення вироку Подільського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2026, у зв`язку з чим остаточне покарання підлягає визначенню із застосуванням правил сукупності вироків, передбачених ст. 71 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Подільського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2026 та визначити остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.
Встановити обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Штраф у розмірі 850 гривень, призначений вироком Подільського міськрайонного суду Одеської області від 21.07.2025, виконувати самостійно відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Подільський міськрайонний суд Одеської області з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Копії вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя
Подільського міськрайонного суду
Одеської області    ОСОБА_12