Справа № 199/6344/26
(1-кп/199/858/26) 
ВИРОК 
іменем України

19.05.2026 місто Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в залі судового засідання за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №12026047220000115 від 08.05.2026 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із повною вищою освітою, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який до 24.04.2026 проходив військову службу на посаді муляра 1 роти спеціальних будівельних робіт батальйону загально-будівельних робіт військової частини НОМЕР_1 , маючого військове звання «солдат», раніше не судимого, 

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи військову службу на посаді муляра 1 роти спеціальних будівельних робіт батальйону загально-будівельних робіт військової частини НОМЕР_1 , однак фактично обов`язки військової служби не виконував у зв`язку із самовільним залишенням вказаної військової частини, в порушення ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вчинив кримінальне правопорушення проти особистих прав і свобод людини і громадянина за наступних обставин.
Так, 08.05.2026 приблизно о 03:00 годині ОСОБА_3 знаходився поблизу будинку АДРЕСА_2 , який відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 1131 від 08.08.2024 та свідоцтва про право власності № 1130 від 08.08.2024, належить ОСОБА_4 і в цей час у нього виник інтерес до цінних речей на території домоволодіння. Перебуваючи за вищевказаною адресою та реалізуючи раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме: до приміщення житлового будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 у вказану вище дату та час незаконно, всупереч волі власника – ОСОБА_4 , грубо порушуючи конституційне права на недоторканість житла чи іншого володіння особи, передбачене ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом відкриття хвіртки воріт потрапив на огороджену територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_4 . 
Цього ж дня, тобто 08.05.2026, приблизно о 03:01 годину, знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, через відчинені вхідні двері проник до приміщення житлового будинку, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де перебував проти волі потерпілої, до моменту його виявлення ОСОБА_4 , яка одразу викликала працівників поліції. 
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразились у незаконному проникненні до житла особи, кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України. 
До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, надана: 
- письмова заява ОСОБА_3 , складена в присутності його захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;
- письмова заява потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта відносно ОСОБА_3  у спрощеному провадженні.
За результатами дослідження змісту відповідних заяв та матеріалів дізнання у суду не виникло сумнівів в тому, що зазначена заява обвинуваченого є усвідомленою, відповідає його внутрішній волі, а його процесуальна позиція сформувалася без будь-якого стороннього неправомірного впливу на нього.
Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання. 
Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла особи.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК Україні особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. 
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини його вчинення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, який проходив військову службу на посаді муляра 1 роти спеціальних будівельних робіт батальйону загально-будівельних робіт військової частини НОМЕР_1 , однак фактично обов`язки військової служби не виконував у зв`язку із самовільним залишенням вказаної військової частини, маючого військове звання «солдат», за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. 
Суд відносить щире каяття до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України. 
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені і на такі обставини сторона обвинувачення не посилається. 
На підставі викладеного, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, та, виходячи із сукупності зазначених обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті пред`явленого обвинувачення із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки обвинувачений не становить великої суспільної загрози, а його виправлення можливо досягти шляхом здійснення контролю за поведінкою під час іспитового строку.
Призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України не є занадто м`яким і явно несправедливим, оскільки відповідає особі обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та фактичним обставинам справи. Звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України у даному випадку не суперечить також і вимогам п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7. 
Призначаючи даний вид покарання, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді штрафу або виправних робіт, оскільки ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований та не має офіційно підтверджених джерел доходу, а тому суд не може призначити йому такий вид покарання, оскільки призначення покарання у виді штрафу або виправних робіт за відсутності коштів для його сплати буде неефективним.
Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі із його реальним відбуттям не вбачається, оскільки такий вид покарання з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, обставин вчинення ним проступку та його наслідків, не буде співмірним меті його застосування.
Призначене покарання, на переконання суду, буде відповідати його меті, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обиралась.
Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні. 
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 371, 373, 374 КПК України, 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_3  від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців. 
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_3  обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Міра запобіжного заходу  ОСОБА_3  по даному кримінальному провадженню не обиралась.
Речовий доказ (постанова дізнавача від 11.05.2026) - CD-R диск з відеозаписом з камери відеоспостереження, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_2 - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя:          ОСОБА_1