ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/11179/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача: Шальєвої В.А.,
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хет» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року (суддя Максименко Л.Я., повне судове рішення складено 03 березня 2026 року) в справі №280/11179/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хет» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грін Хет» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 жовтня 2025 року № 00177220708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 16902,30 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апелянт вказує не неврахування судом першої інстанції порушення процедури призначення та проведення перевірки в частині не зазначення у наказі про призначення фактичної перевірки фактичної підстави для призначення перевірки та мети; відсутність у наказі найменування та реквізити суб`єкта господарювання, який підлягав перевірці. 
Крім того, вважає, що зазначення в наказі про проведення фактичної перевірки від 01.09.2025 року № 5485-п періоду діяльності, що перевіряється «з 15.09.2022 року по дату завершення фактичної перевірки» носить характер документальної перевірки.
Також вважає неправильним висновок суду першої інстанції, що інформація, зазначена у витязі з СОД РРО, може використовуватися контролюючим органом при проведенні фактичної перевірки та висновків про порушення платником податків, та є безумовною підставою для застосування до платника податків штрафних (фінансових) санкцій. 
Зауважує, що відомості акту фактичної перевірки, що взяті з бази даних системи обліку даних РРО/ПРРО, за своєю суттю є податковою інформацією, не є належним доказом податкового правопорушення і сама по собі її наявність не може бути підставою для притягнення платника податків до відповідальності. 
В ході перевірки не досліджувались та в акті фактичної перевірки не зазначено жодного фіскального чеку, що підтверджує факт видачі ТОВ «ГРІН ХЕТ» розрахункових документів за продані алкогольні напої, які підлягають маркуванню марками акцизного податку, що не містить обов`язкових реквізитів, а саме, цифрового значення штрих кодового коду марки акцизного податку на алкогольні напої. 
При цьому не погоджується з висновком суду першої інстанції, що опис наявності готівки на місці провадження розрахунків та денний Х-звіт терміналу безумовно свідчить про непроведення розрахункових операцій через РРО/ПРРО.
У випадку встановлення контролюючим органом порушень порядку ведення операцій з готівкою, такі порушення повинні оформлюватися та розглядатися відповідності до Положення про ведення касових операцій у національні валюті в Україні. 
Судом першої інстанції не застосована презумпція правомірності дій та рішень платника податків, встановлена пп. 4.1.4 п. 4.1. ст. 4 ПК України. 
У відзиві відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що керуючись ст.19-1, ст.20, пп.69.2-2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ, пп.75.1.3п.75.1 ст.75, пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, керівником Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 01.09.2025 підписано наказ № 5485-п та направлення №8952, №8953 на проведення фактичної перевірки магазину “Leprekon” за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, 92А.
На підставі ст. ст. 20, ст. 80 Податкового кодексу України, Кодексу законів про працю України, Законів України від 06.07.95 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, від 01.06.2000 №1775-ІІІ “Про ліцензування певних видів господарської діяльності”, від 19.12.95 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального”, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.17 №148 в період з 04.09.2025 проведена фактична перевірка магазину “Leprekon” ТОВ “ГРІН ХЕТ” за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, 92А.
За результатами зазначеної перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт фактичної перевірки зареєстрований 15.09.2025 за №3990/04/36/07/08/РРО/45051521, згідно висновків якого встановлено порушення п.1, п.2, ст.3 Закону України від 06.07.95 №265/95-ВР „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (зі змінами та доповненнями); Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016.
На підставі акту фактичної перевірки №3990/04/36/07/08/РРО/45051521від 15.09.2025 року Головне управління ДПС у Запорізькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми “С” від 15.10.2025 № 00177220708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та п. 1 ст. 17 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше, що становить 72,90 грн; у розмірі 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення, що становить 16829,40 грн.
За результатами адміністративного оскарження позивачем цього податкового повідомлення-рішення ДПС України прийняло рішення про результати розгляду скарги від 12.11.2025, яким залишено скаргу позивача без задоволення, а ППР – без змін.
Суд першої інстанції відхилив доводи позивача в частині відсутності підстав для призначення та проведення фактичної перевірки.
Суд першої інстанції вважав, що виявлені порушення підтверджуються відповідними документами, що були додані до акту перевірки, а саме: опис наявності готівки на місці проведення розрахунків, денний х-звіт терміналу, чек продажу товару від 04.09.2025, витяг баз даних СОД РРО (виторг за 04.09.2025), витяг СОД РРО – чеки без МАП тощо. 
Доказів на спростування висновків контролюючого органу позивачем не надано.
Суд першої інстанції вважав, що видані позивачем документи щодо реалізації товарів на загальну суму 7630,50 грн не містили обов`язкового реквізиту – цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку, а отже не можуть вважатися розрахунковими документами. 
Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що оцінені в сукупності наявні в матеріалах справи копії фіскальних чеків, описи наявності готівки на місці проведення розрахунків, х-звіти, інші первинні документи, досліджені під час перевірки, достовірно підтверджують висновки, викладені в акті перевірки щодо суті виявлених порушень законодавства.
Суд визнає висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ТОВ «Грін Хет» знаходиться на податковому обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області.
Наказом ГУ ДПС в Дніпропетровській області № 5485-п від 01 вересня 2025 року з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництва та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України призначено проведення фактичної перевірку суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність в магазині під торговою маркою «Leprekon» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр-кт Свободи, 92-а, щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавств щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), з 04 вересня 2025 року, тривалістю не більше 10 днів, період діяльності, який перевіряється, - з 15 вересня 2022 року по дату завершення фактичної перевірки (а.с. 76).
На підставі цього наказу видані направлення на перевірку від 01 вересня 2025 року №№ 8952, 8953 (а.с. 77).
Перед початком перевірки продавцю ОСОБА_1 вручено копію наказу на перевірку, а також пред`явлені направлення на перевірку, про що свідчить підпис на направленнях.
За результатами фактичної перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт №3990/04/36/07/08/РРО/45051521 від 15 вересня 2025 року (а.с. 78-89), яким установлено порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері громадського харчування та послуг», які полягають у наступному:
1) проведення розрахункових операцій з продажу товарів за готівкові кошти 04 вересня 2025 року без застосування ПРРО на загальну суму 3662,00 грн (у тому числі на суму 72,90 грн при проведенні контрольної розрахункової операції), а саме: на місці проведення розрахунків знаходились готівкові кошти в сумі 3662,00 грн з урахуванням розрахункової операції на суму 72,90 грн, яку проведено 04 вересня 2025 року о 17:56 годині. Згідно з інформаційної бази СОД РРО 04 вересня 2025 року проведено розрахункові операції в безготівковій формі (карткою) до 18:54 години;
2) проведення розрахункових операцій без видачі відповідних розрахункових документів встановленої форми та змісту через ПРРО, фіскальний номер 4000711042, на загальну суму 7630,50 грн, а саме: в фіскальних чеках ПРРО відсутнє: цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
ГУ ДПС у Запорізькій області 15 жовтня 2025 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 00177220708 про застосування до ТОВ «Грін Хет» штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 16902,30 грн (а.с. 34).
Рішенням ДПС від 12 листопада 2025 року №32535/6/99-00-06-03-02-06 скарга платника залишена без задоволення, податкове повідомлення-рішення – без змін.
Стосовно дотримання контролюючим органом процедури призначення фактичної перевірки суд зазначає таке.
Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки, визначено положеннями пункту 75.1. статті 75 та підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі – ПК України), при цьому така перевірка повинна проводитися в межах повноважень контролюючого органу виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.
Вимоги до змісту наказу керівника контролюючого органу про проведення фактичної перевірки встановлені абзацом 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України, відповідно до якого в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, а також необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. 
Відтак, під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті зазначення платника податків, який має перевірятися, та чіткого визначення у наказі правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.
ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, а також необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. 
Відтак, під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки суд має надати оцінку достатності змісту наказу в контексті зазначення платника податків, який має перевірятися.
Наказ ГУ ДПС в Дніпропетровській області від 01 вересня 2025 року №5485-п прийнято на підставі підпунктів 80.2.2, 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявність та/або отримання контролюючим органом відповідної інформації, яка свідчить про можливі порушення з боку платника податку порушень вимог законодавства.
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 26 березня 2024 року в справі № 420/9909/23 викладено наступний правовий висновок:
«У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.
Отже, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.». 
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28 травня 2024 року в справі № 280/1431/23 викладено наступний правовий висновок:
«Судова палата наголошує, що оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.
Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.
Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.
Судова палата не може не погодитися з тим, що розкриття змісту та деталізації фактичної обставини, яка стала приводом для прийняття рішення про проведення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України (до прикладу, щодо якого саме факту отримана інформація або ж у якій сфері можливі порушення, їх характер і докази на підтвердження) відповідала б більш високим стандартам правової визначеності та більш повно б забезпечувала розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення.
Водночас, як вже зазначалося, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, підставою для визнання наказів контролюючого органу або наслідків його реалізації протиправними є не будь-які недоліки, а лише ті, які є істотними і суттєво вплинули на реалізацію прав платника податків. Відсутність детальної конкретизації підстав перевірки не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним. Здійснюючи розгляд конкретної справи та оцінюючи обставини, підстави позову, суд не позбавлений можливості встановити та перевірити дійсну наявність або відсутність підстав для призначення фактичної перевірки згідно з наказом, у якому відображено мінімально допустимий обсяг інформації.».
У спірному випадку у наказі про проведення фактичної перевірки зазначена підстава для призначення перевірки – підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Отже, у наказі про призначення фактичної перевірки зазначені юридичні підстави (підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України), а також мета проведення перевірки - здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництва та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), які є достатніми для призначення фактичної перевірки у розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. 
Доводи апелянта стосовно відсутності належних та допустимих доказів наявності інформації у контролюючого органу, про яку зазначено в наказі, суд відхиляє як необґрунтовані.
Суд з цього питання зауважує, що наведені висновки Верховного Суду, які враховуються судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, дають суду підстави вважати, що зазначення у наказі про призначення фактичної перевірки підставу призначення перевірки - підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України є мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, то оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. 
Стосовно відсутності у наказі про проведення перевірки зазначення суб`єкта господарювання, який підлягав інспектуванню, суд зазначає, що як вказано вище вимоги до змісту наказу керівника контролюючого органу про проведення фактичної перевірки встановлені абзацом 3 пункту 81.1 статті 81 ПК України, відповідно до якого в наказі про проведення перевірки зазначається, зокрема, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка).
Наказ ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 01 вересня 2025 року №5485-п не містить найменування та реквізити суб`єкта.
Як вказано вище, наказом від 01 вересня 2025 року № 5485-п призначена фактична перевірка суб`єкта господарювання, який здійснює діяльність в магазині під торговою маркою «Leprekon» за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр-кт Свободи, 92-а.
Тобто у наказі № 5485-п від 01 вересня 2025 року відсутні відомості про платника податків, фактична перевірка якого має бути проведена.
Суд зауважує, що контролюючий орган мав інформацію, що за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, 92-а, здійснює діяльність ТОВ «Грін Хет», про що свідчать наступні обставини: на об`єкт торгівлі за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Свободи, буд. 92А, 17.12.2024 року за заявою ТОВ «Грін Хет» (код ЄДРПОУ 45051521) видано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 04030308202408072 термін дії з 20.12.2024 року по 20.12.2025 року, а також 20.10.2023 року зареєстрований ПРРО ФН 4000711042, що використовується ТОВ «Грін Хет» (код ЄДРПОУ 45051521). 
Загальні підходи до оцінки недоліків форми рішення сформульовані Верховним Судом у постановах від 19 травня 2020 року у справі №820/2300/18, від 30 квітня 2020 року у справі №810/384/16, від 17 березня 2020 року у справі № 808/4140/15, від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16, у яких Верховний Суд звертав увагу, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. 
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 04 березня 2021 року у справі №803/1171/17 сформулював висновок, за яким окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема, відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту такого наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.
Але, враховуючи, що судами встановлено, що в оскаржуваних наказах не визначено суб`єкта господарювання, який підлягає перевірці, що не дає можливості ідентифікувати суб`єкта підприємницької діяльності, який повинен бути інспектованим, Верховний Суд не може погодитись з доводами скаржника, що наведені обставини не можуть слугувати підставою для скасування цих наказів
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 520/7331/21, за яким у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення та за умови пред`явлення направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення, оформлених відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. При цьому одним із обов`язкових реквізитів наказу є зазначення суб`єкта господарювання, щодо якого призначається перевірка.
Суди попередніх інстанцій у цій справі встановили, що ГУ ДПС у наказі від 10 лютого 2021 року №873-п та у відповідних направленнях неправильно вказали як найменування позивача, так і відомості щодо належного йому коду ЄДРПОУ. При цьому твердження скаржника про те, що ідентифікація платника податків відбувалась за кодом ЄДРПОУ не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.
Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій обґрунтовано врахували у цій справі висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 березня 2021 року (справа №803/1171/17), згідно з яким відсутність можливості ідентифікувати суб`єкта підприємницької діяльності, який повинен бути інспектований, має наслідком скасування наказу про призначення такої перевірки.
Застосовуючи до спірних в цій справі правовідносин приведені висновки Верховного Суду відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд зазначає, що оскільки найменування та реквізити (код ЄДРПОУ) суб`єкта господарювання, який підлягає перевірці, є обов`язковими реквізитами наказу керівника контролюючого органу про проведення фактичної перевірки, відсутність в наказі про проведення фактичної перевірки найменування та реквізитів суб`єкта господарювання не надає можливості ідентифікувати суб`єкта господарювання, який повинен бути інспектований, та є підставою для висновку про протиправність такого наказу про призначення фактичної перевірки.
З огляду на приписи частини другої статті 19 Конституції України контролюючий орган як орган державної влади, не зважаючи на правову поведінку платника податків під час проведення перевірки, повинен чітко дотримуватись принципу законності та діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством.
Податкова перевірка повинна базуватися на принципах законності, достовірності даних, всебічного та об`єктивного розгляду зібраної інформації.
Верховним Судом в постанові від 22 вересня 2020 року в справі № 520/8836/18 висловлена правова позиція, відповідно до якої оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо порядку проведення фактичної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.
В цьому випадку висновки акту перевірки не відповідають принципам обґрунтованості, оскільки такі висновки ґрунтуються на недопустимому доказі, яким є акт фактичної перевірки, адже фактична перевірка проведена на підставі наказу, дефектність якого позбавляла контролюючий орган повноважень на проведення фактичної перевірки саме позивача, тобто за відсутності підстав, встановлених Податковим кодексом України. 
Суд зазначає, що відповідачем допустимими доказами не доведено склад правопорушень, за які застосовані штрафні санкції оскарженим позивачем податковим повідомленням-рішенням.
Статтею 74 КАС України врегульоване питання допустимості доказів, за змістом якої суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Оскільки акт фактичної перевірки як доказ вчинення позивачем податкових правопорушень отримано контролюючим органом із порушенням порядку, встановленого законом, через протиправність наказу про призначення перевірки, тому висновки акту фактичної перевірки №3990/04/36/07/08/РРО/45051521 від 15 вересня 2025 року не можуть бути покладені в основу жодних рішень контролюючого органу, в тому числі і в основу спірного податкового повідомлення-рішення.
Відповідно, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками фактичної перевірки та на підставі акту фактичної перевірки, який є недопустимим доказом, є протиправним та мають бути скасовані.
Суд звертає увагу, що судом першої інстанції взагалі не надана оцінка доводам позивача в частині незазначення у наказі найменування та реквізитів суб`єкта господарювання, який має перевірятися.
При цьому саме наведений вище дефект наказу про призначення перевірки й нівелює правові наслідки проведеної фактичної перевірки, цей дефект є суттєвим, за наявності якого втрачається доказова цінність акту фактичної перевірки.
Судом не надається оцінка доводам апелянта про недоведеність порушення позивачем норм податкового законодавства, адже, як вказано вище, невиконання контролюючим органом вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки є підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої перевірки та визнання протиправними рішень, прийнятих за її наслідками. Прі цьому дослідження змісту встановлених порушень у такому випадку не вимагається. 
Підсумовуючи викладене, суд визнає неправильним висновок суду першої інстанції про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій податковим повідомленням-рішенням від 15 жовтня 2025 року № 00177220708 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 16902,30 грн, як такий, що зроблений судом першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Відповідно до частин першої та шостої статті 139 КАС України на користь позивача суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 7570,00 грн (4542,00 грн - судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, 3028,00 грн - судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги).
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хет» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року в справі №280/11179/25 задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 березня 2026 року в справі №280/11179/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хет» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.
Ухвалити у справі №280/11179/25 нове рішення.
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хет» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 15 жовтня 2025 року, № 00177220708 про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хет» штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на суму 16902,30 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управлінням ДПС у Запорізькій області (ЄДРПОУ 44118663, пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69035) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Грін Хет» (ЄДРПОУ 45051521, вул. Магістральна, 43-а, м. Запоріжжя, 69014) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) грн.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 20 травня 2026 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 20 травня 2026 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко