КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року справа №320/27048/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ТОВ “ДИЗЕЛЬ-ЛАЙН” до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Дизель-Лайн» (далі – позивач, ТОВ «Дизель-Лайн») з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі – відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 01436440704 від 17.12.2024 та № 01436500704 від 17.12.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в акті перевірки контролюючий орган не встановив фактів фіктивних господарських операцій, взаємодії з ризиковими контрагентами чи недійсності поданих документів. Єдиним зауваженням є невідображення суми збільшення залишку від`ємного значення у рядку 16.2 декларації з податку на додану вартість. Однак, така помилка була технічною, не носила умисного характеру і не призвела до порушення норм Податкового кодексу України. У 09 місяці (вересень) 2024 року платником податків було виявлено відповідну помилку, допущену у періоді 07 місяць (липень) 2024 року та подано Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок. За змістом п.50.2 ст.50 Податкового кодексу України, уточнюючий розрахунок був поданий до початку перевірки, що підтверджує правомірність дій платника. Відтак, як вважає позивач, має місце механічна помилка, яка не вплинула на зміст податкового обліку, а тому податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.
Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що перевіркою визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2.1 Декларації) встановлено порушення податкового законодавства. ТОВ «Дизель-Лайн» у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2024р. (вх. від 20.09.2024 № 9276001267) не заповнено р. 16.2, в якому повинно бути задекларовано збільшення залишку від`ємного значення за результатами поданих уточнюючих розрахунків у розмірі «+» 1 800 000 гривень. ТОВ «Дизель-Лайн» порушено вимоги Наказу Мінфіну від 28.01.2016 №21, що призвело до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) за серпень 2024 року у розмірі 1 800 000 гривень.
Крім того, в ході перевірки, згідно з наданими ТОВ «Дизель-Лайн» виписками банку, платіжними дорученнями, встановлено, що по ТОВ «Ю.Р.К.» відсутня оплата на суму 470 833 гривень. Таким чином, за результатами перевірки ТОВ «Дизель-Лайн» у порядку підпункту «в» пункту 200.14 ст.200 Податкового кодексу України відмовлено в наданні бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2024 року на суму 470 833 грн.
Позивачем 26.01.2026 подано заяву про зменшення позовних вимог, в обґрунтування якої вказав, що сума податку на додану вартість у розмірі 470 833 грн, визначена у податковому повідомленні-рішенні № 01436500704 від 17.12.2024, фактично не відшкодована з бюджету, а була зарахована до складу податкового кредиту наступного періоду. З огляду на це, у вказаній частині відсутній предмет спору, а необхідність судового оскарження податкового повідомлення-рішення№ 01436500704 від 17.12.2024 відпала. У зв`язку з цим, позивач просить розглядати позовну заяву лише в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 01436440704 від 17.12.2024. 
Протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову.
Суд, за згодою сторін, перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами і доказами. 
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
На підставі направлення від 12.11.2024 № 27502/26-15-07-04-01, наказу від 01.11.2024 № 7235-п, виданого на підставі п.п 20.1.4 п. 20.1 ст.20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Дизель-Лайн» (код ЄДРПОУ 39138803) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та від`ємного значення з податку на додану вартість, що становить більше 100 тис.грн. за вересень 2024 року (вх. Головного управління ДПС у м. Києві від 21.10.2024 № 9312136109) та визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередньому звітному періоді за серпень 2024 року. 
За результатами перевірки складено акт від 27.11.2024 № 126310/Ж5/26-15-07-04-01/39138803, в якому встановлено, що перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2024 року у декларації від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, ТОВ «Дизель-Лайн» порушено пункту 200.1, пункту 200.4, пункту 200.14 статті 200 Податкового кодексу України, підпункт 5 пункту 4 розділу V та пункту 5 розділу VІ Наказу Мінфіну від 28.01.2016 №21, в результаті чого:
-відмовлено в бюджетному відшкодуванні, заявленому на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1) по декларації з податку на додану вартість з додатками за вересень 2024 року у розмірі 470 833 грн;
-завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) за вересень 2024 року у розмірі 1 800 000 гривні.
На підставі акту перевірки від 27.11.2024 № 126310/Ж5/26-15-07-04-01/39138803 ГУ ДПС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення: 
№ 01436440704 від 17.12.2024, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, за період вересень 2024 року, у розмірі 1 800 000 грн; 
№ 01436500704 від 17.12.202, яким відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість, за період вересень 2024 року, у розмірі 470 833 грн.
Позивачем оскаржено податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 19.02.2025 №4750/6/99-00-06-01-03-06 залишено без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу позивача – без задоволення.
Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням № 01436440704 від 17.12.2024, позивач звернувся з позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі – ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (п.135.1. ст.135 ПК України).
Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.14.1.156. ст.14 ПК України).
Відповідно до пунктів 198.1-198.3 статті 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
За визначенням, наведеним у підпунктах 14.1.18 та 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.
Статтею 200 ПК України визначено порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.
Пунктом 200.1 статті 200 ПК України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Нормами пункту 200.2. статті 200 ПК України обумовлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.
Разом з тим, пункт 200.4. статті 200 ПК України визначає, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу –
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно із пунктом 200.14 статті 200 ПК України якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
Форму та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2016 р. за № 159/28289 (далі Порядок №21).
Згідно із пунктом 2 розділу I Порядку №21 подання уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок (далі - уточнюючий розрахунок) (у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 розділу II Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених статтею 50 розділу II Кодексу)) передбачено пунктом 50.1 статті 50 розділу II Кодексу.
В силу положень 6 розділу I Порядку №21 до податкової звітності з податку на додану вартість (далі - податкова звітність) належать: податкова декларація з податку на додану вартість з додатками; уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками; розрахунок податкових зобов`язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України.
Звідси слідує, що уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок з додатками є складовою податкової звітності з податку на додану вартість.
Пунктами 15 розділу IV Порядку №21 регламентовано, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податку самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку.
Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 розділу II Кодексу.
У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку повинні бути додані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.
В силу положень пункту 50.2 статті 50 ПК України платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок (з урахуванням термінів продовження, зупинення або перенесення термінів її проведення) не має права подавати уточнюючі податкові декларації (розрахунки) до поданих ним раніше податкових декларацій з відповідного податку і збору за звітний (податковий) період, який перевіряється контролюючим органом.
Це правило не поширюється на випадки, встановлені абзацом третім пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу (п. 50.2 ст. 50 ПК України).
Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що платник податків може скористатися своїм правом на виправлення значень податкових зобов`язань у разі самостійного виявлення помилки шляхом відображення відповідних сум в податковій декларації за звітний податковий період або внесення змін до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 ПК України. При цьому, таке право має бути реалізоване не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. 
Відповідно до підпункту 5 пункту 4 розділу V Порядку №21 розділ II "Податковий кредит": у рядку 16 відображається від`ємне значення, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду.
У рядок 16.1 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період.
У рядку 16.2 вказуються суми збільшення/зменшення залишку від`ємного значення за результатами уточнюючих розрахунків, поданих протягом звітного (податкового) періоду.
У рядку 16.3 вказується сума збільшення/зменшення від`ємного значення, узгоджена за результатами перевірки контролюючого органу, у звітному (податковому) періоді, на який припадає день узгодження податкового повідомлення-рішення, враховуючи процедури адміністративного оскарження відповідно до статті 56 розділу II Кодексу.
Пунктом 5 розділу VІ Порядку №21 визначено, що у разі виправлення значення рядка 21 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 18 чи рядка 20.2, уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці п`ятому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. Значення графи 6 рядка 21 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується у рядку 16.2 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок.
Судом встановлено, що 20.08.2024 ТОВ «Дизель-Лайн» подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2024 року № 9241003429.
У поданій декларації за липень 2024 року зазначено в рядку 11.1 «Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з Основною ставкою» сума в колонці А - 1 006 764,00 (один мільйон шість тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 00 копійок), в колонці Б - 201 353,00 (двісті одна тисяча триста п`ятдесят три гривні 00 копійок).
Разом з тим, вірними сумами є: колонка А - 10 006 764,00 (десять мільйонів шість тисяч сімсот шістдесят чотири гривні 00 копійок), колонка Б - 2 001 353,00 (два мільйони одна тисяча триста п`ятдесят три гривні 00 копійок ).
Різниця між задекларованим показником та незадекларованим склала 2 001 353 – 201 353 = 1 800 000 (один мільйон вісімсот тисяч гривень 00 копійок) грн згідно рядку « Ввезені на митну територію України товари, необоротні активи з Основною ставкою».
Виявивши допущені помилки, ТОВ «Дизель-Лайн» 20.09.2024 подано Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок №9275986519, у якому уточнено відомості рядків 11.1, 17, 19, 20, 21 (Від`ємне значення) податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2024 року.
У акті перевірки відповідач посилається на те, що ТОВ «Дизель-Лайн» у податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2024 року не заповнено р. 16.2, в якому повинно бути задекларовано збільшення залишку від`ємного значення за результатами поданих уточнюючих розрахунків у розмірі «+» 1 800 000 гривень.
Водночас, суд зазначає, що фактично підставою для зменшення ТОВ «Дизель-Лайн» розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1 800 000 грн стали обставини допущення ним помилок в податковій декларації з податку на додану вартість за липень 2024 року з додатками до неї, які були усунуті шляхом подання у вересні 2024 року уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2024 року, який, у свою чергу, зареєстрований, проте безпідставно не був врахований ГУ ДПС у м. Києві при прийнятті оскаржуваного рішення.
Суд зазначає, що в межах даної адміністративної справи суд не перевіряє правомірність формування позивачем від`ємного значення з податку на додану вартість, адже це не було предметом перевірки.
Вирішення даного спору здійснено виключно в межах висновків ГУ ДПС у м. Києві, які покладені в основу акта перевірки та й, відповідно які стали підставою для винесення спірного рішення, з урахуванням фактичних обставин справи, у тому числі, враховуючи обставини подання ТОВ «Дизель-Лайн» уточнюючого розрахунку до податкової декларації з ПДВ за липень 2024 року.
Податковий орган не навів жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивачем порушено податкове законодавство під час подання податкової звітності, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про порушення позивачем законодавства України.
Отже враховуючи викладене, суд дійшов висновку що податковим органом не було наведено підстав та не надано доказів щодо обґрунтованості висновків щодо завищення позивачем від`ємного значення з податку на додану вартість.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Натомість, позивачем надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.
Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі вказаної норми, з урахуванням положень статті 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до задоволених вимог на користь позивача підлягають стягненню здійсненні ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 21 600 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизель-Лайн» (03058, м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187, кв.74, код ЄДРПОУ 39138803) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) від 17.12.2024р. № 01436440704.
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дизель-Лайн» (03058, м. Київ, вул. Борщагівська, 173/187, кв.74, код ЄДРПОУ 39138803) сплачений судовий збір у розмірі 21 600,00 (двадцять одна тисяча шістсот) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011).
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.