ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 р. 	Справа № 440/289/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 по справі №440/289/26
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 17.11.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 17.11.2025 року, застосувавши індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,7367, обчислений за період роботи з 01.02.1991 по 31.01.1996, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не розгляду по суті заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 17.11.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути заяву про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 17.11.2025 та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що згідно з документами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 10.02.2015. Пенсіонер не працює. Заява ОСОБА_1 від 17.11.2025 ВЕБ-16001-Ф-С-25-284304, щодо обчислення розміру пенсії з врахуванням періоду заробітної плати з 01.02.1991 по 31.01.1996 (індивідуального коефіцієнту заробітної плати — 1,7367), зареєстрована в підсистемі “Документообіг” в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області — 18.11.2025 за вх. №24058/М-1600-25. За результатом розгляду надано відповідь службовою запискою від 26.11.2025 №47058/03-16 та листом від 13.01.2026 №566- 24058/М-02/8-1600/26. Заява про перерахунок пенсії відповідно до пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.08.2015 за № 989/2743 заявником до територіального органу Пенсійного фонду України не подавалась. Станом на 01.01.2026 розмір пенсії ОСОБА_1 становить 4660, 98 грн. При визначенні розміру пенсії до уваги взято страховий стаж тривалістю 42 роки 4 місяці 19 днів (врахований по 31.03.2016), коефіцієнт страхового стажу становить 0,42333. Заробітна плата врахована за періоди з 01.02.1991 по 31.01.1996 (згідно з довідкою про заробітну плату від 11.11.2015 №46, виданої ЗАТ “Полтавський домобудівельний комбінат”) та з 01.07.2000 по 31.01.2015 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати — 1,10755. Відтак, обчислення розміру пенсії здійснюється у відповідності з нормами чинного законодавства.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач набув право на державне пенсійне забезпечення та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 10.02.2015, що учасниками справи не заперечується.
06.10.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою щодо надання інформації та копій документів пенсійної справи.
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом від 31.10.2025 № 1600-0306-8/84702 повідомило ОСОБА_1 , що інформацію, щодо розрахунку пенсії та перелік місяців заробітної плати, виключених оптимізацією, зазначено в листі від 24.09.2025 №16616- 15267/М-02/8-1600/25 згідно звернення від 28.08.2025 №15267/М-1600-25. Надісилано копії запитуваних документів.
Згідно розрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 при її обчисленні застосовано індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,10755.
17.11.2025 позивач звернувся до Головного управління через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітку 1,7367 (реєстраційний № ВЕБ-16001-Ф-С-25- 284304, зареєстровано 18.11.2025).
Матеріалами справи підтверджується, що вказана заява була зареєстрована в підсистемі “Документообіг” в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області - 18.11.2025 за вх. № 24058/М-1600-25.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 13.01.2026 №566-24058/М-02/8-1600/26 повідомлено позивачу, що для визначення розміру пенсії до уваги взято, зокрема, заробітну плату за періоди з 01.02.1991 по 31.01.1996 (згідно з довідкою про заробітну плату від 11.11.2015 №46, виданої ЗАТ “Полтавський домобудівельний комбінат”) та з 01.07.2000 по 31.08.2001, з 01.07.2002 по 30.09.2002, з 01.04.2003 по 30.06.2011, з 01.08.2011 по 31.01.2014, з 01.06.2014 по 31.01.2015 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,10755. Обчислення заробітної плати без врахування періоду, починаючи з 1 липня 2000 року, Законом № 1058 не передбачено. Відтак, обчислення розміру пенсії здійснюється у відповідності з нормами чинного законодавства.
Як вбачається з відзиву на позовну заяву, станом на 01.01.2026 розмір пенсії ОСОБА_1 становить 4660,98 грн.
При визначенні розміру пенсії до уваги взято страховий стаж тривалістю 42 роки 4 місяці 19 днів (врахований по 31.03.2016), коефіцієнт страхового стажу становить 0,42333.
Заробітна плата врахована за періоди з 01.02.1991 по 31.01.1996 (згідно з довідкою про заробітну плату від 11.11.2015 №46, виданої ЗАТ “Полтавський домобудівельний комбінат”) та з 01.07.2000 по 31.01.2015 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.
Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати — 1,10755.
Вважаючи, що відповідач допустив бездіяльність щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 17.11.2025 та протиправно не застосував з 17.11.2025 при обчисленні пенсії індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,7367, обчисленого за період роботи з 01.02.1991 по 31.01.1996, позивач звернувся до суду з позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов виходив з протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не розгляду по суті заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 17.11.2025 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути заяву про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 17.11.2025 та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
У силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 р. затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин (далі Порядок №22-1).
Відповідно до приписів пункту 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії- додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії- додаток 2);заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3);заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4);заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном (додаток 9) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію).
Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року №13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за №991/27436.
За правилами пункту 1.8 Порядку № 22-1, днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Діядата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.
Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Згідно з приписами пункту 4.3 Порядку №22-1, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Таким чином, положення вищезазначеним норм Порядку №22-1 дозволяють дійти висновку про те, що незалежно від наявності права особи на пенсію чи на перерахунок пенсії існує обов`язкова процедура звернення до органу що призначає пенсії із заявою встановленого зразка.
Вищенаведені правові норми регламентують порядок звернення громадян із заявами про призначення чи перерахунок пенсії, а також порядок прийняття рішення, зокрема щодо призначення, перерахунку пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший, яке зі свого боку підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління лише на підставі заяви особи встановленої форми та доданих до неї необхідних документів, що подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.
Таким чином у разі звернення пенсіонера з заявою про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії. При цьому рішення про відмову в призначенні пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.
Крім того, постановою Правління Пенсійного фонду України від 14.12.2015 за №25-1 «Деякі питання впровадження електронних пенсійних справ на базі централізованих інформаційних технологій» установлено, що Порядок № 22-1 застосовується з урахуванням того, що: із заявами про призначення пенсії до управлінь Пенсійного фонду України у Вінницькій, Донецькій, Київській та Херсонській областях, починаючи з 01.01.2016; в Запорізькій, Кіровоградській, Миколаївській, Черкаській, Чернівецькій, Хмельницькій областях та у м. Києві - з 01.06.2016; у Донецькій, Закарпатській, Івано-Франківській, Луганській, Львівській, Полтавській, Тернопільській та Харківській областях - з 01.07.2016; у Волинській, Житомирській, Одеській, Рівненській, Сумській та Чернігівській областях - з 01.08.2016, можуть звертатися особи, які проживають (зареєстровані) в цих адміністративно-територіальних одиницях, незалежно від території обслуговування таких органів; заява та інші подані документи скануються зазначеними органами із використанням технічних засобів, засвідчуються кваліфікованим електронним підписом та зберігаються в електронній пенсійній справі як копії документів, на підставі яких призначено пенсію.
Отже, законодавцем визначені альтернативні способи подачі заяв до органів з питань призначення пенсій.
Згідно статті ст.36 Закону України «Про адміністративну процедуру» №2073-IX від 17.02.2022 (далі Закон №2073-IX) адміністративне провадження відповідно до цього Закону розпочинається, зокрема, за заявою особи щодо забезпечення реалізації її права, свободи чи законного інтересу або виконання нею визначеного законом обов`язку, у тому числі щодо отримання адміністративної послуги.
Згідно з ч.1 ст.40 Закону №2073-ІХ, заява повинна містити: найменування адміністративного органу, до якого вона подається; відомості, достатні для встановлення особи заявника, його контактні дані (прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) або найменування особи, адреса місця проживання/перебування, місцезнаходження, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, інші контактні дані). У разі подання заяви представником заявника в ній додатково зазначаються такі самі відомості стосовно представника; зміст вимоги заявника; дату складення заяви.
Законодавством можуть бути встановлені додаткові вимоги до змісту заяви.
У відповідності до положень ст.42-43 Закону №2073-IX, заява реєструється адміністративним органом в день її надходження.
Відмова в реєстрації заяви не допускається.
Адміністративний орган у день надходження заяви на вимогу заявника або його представника видає (надсилає) йому письмове підтвердження реєстрації його заяви із зазначенням дати та номера реєстрації, крім випадків, якщо справа вирішується в момент подання заяви. Реєстрація заяви, поданої в електронній формі, підтверджується автоматично надісланим електронним повідомленням.
У разі якщо заяву подано з порушенням встановлених законодавством вимог, посадова особа адміністративного органу, яка розглядає справу, приймає рішення про залишення заяви без руху. Адміністративний орган надсилає заявнику письмове повідомлення про залишення заяви без руху протягом трьох робочих днів з дня отримання заяви, а в разі особистого звернення із заявою негайно (за можливості) вручає під розписку таке повідомлення особі, яка подала заяву, безпосередньо в адміністративному органі.
У повідомленні про залишення заяви без руху зазначаються виявлені недоліки з посиланням на порушені вимоги законодавства, спосіб та строк усунення недоліків, а також способи, порядок та строки оскарження рішення про залишення заяви без руху.
Адміністративний орган встановлює строк, достатній для усунення заявником виявлених недоліків. За клопотанням заявника адміністративний орган може продовжити строк усунення виявлених недоліків.
Необґрунтоване залишення заяви без руху не допускається.
У разі усунення виявлених недоліків у строк, встановлений адміністративним органом, заява вважається поданою в день її первинного подання. При цьому строк розгляду справи продовжується на строк залишення заяви без руху.
Не допускається повторне залишення без руху заяви, в якій усунуто виявлені недоліки, зазначені в повідомленні про залишення заяви без руху.
Таким чином, аналізуючи положення Закону №2073-ІХ суд доходить висновку, що відмова суб`єкта владних повноважень у вчиненні дій щодо розгляду звернення особи виключно з формальних підстав, без дотримання процедури залишення заяви без руху у разі наявності відповідних підстав, є прямим порушенням цього Закону. Така бездіяльність адміністративного органу суперечить як меті, так і змісту адміністративного провадження, що має забезпечувати ефективну, доступну та справедливу реалізацію прав особи у публічно-правових відносинах.
З урахуванням змісту вищезазначених положень та контексту спірних правовідносин, суд доходить висновку про те, що особа, яка претендує на перерахунок пенсії, наділена правом звернення до органу пенсійного фонду із відповідною заявою разом з доданими до неї документами, скориставшись бланком такої заяви та одним із способів її подання, що визначені Порядком №22-1. Результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо призначення пенсії, згідно положень цього Порядку, має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності не розгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком №22-1, у постанові від 27.11.2019 у справі №748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.
На цій підставі Верховний Суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).
Крім того, у постанові від 23.09.2024 у справі №620/2027/23 Верховний Суд, розглянувши спір щодо можливості подання заяви про призначення пенсії у формі, що передбачена Законом України «Про звернення громадян», наголосив, що доступ до соціальних прав, зокрема права на призначення пенсії, є важливим аспектом забезпечення гідного життя громадян. У цьому контексті можливість подання заяви у довільній формі є ключовим елементом, що спрощує процес отримання пенсійного забезпечення та сприяє реалізації такого конституційного права.
Враховуючи викладене, суд вважає, що право особи на звернення за перерахунком пенсії є складовою права на соціальне забезпечення, гарантованого Конституцією України (ст.46) та законодавством у сфері пенсійного забезпечення. Незважаючи на формальні вимоги до заяви, визначені Порядком №22-1, її зміст має відігравати ключову роль при оцінці дійсного волевиявлення особи.
Так, фактичні обставини даної справи свідчать, що у поданому позивача заяві, останній, серед іншого, просив зробити позивачу перерахунок пенсії за віком згідно ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вищезазначене звернення/заява містило всі істотні елементи, необхідні для розгляду питання про перерахунок пенсії позивача, однак відповідачем за результатами розгляду цього звернення фактично не було прийнято мотивоване рішення про перерахунок (розрахунок) або про відмову в перерахунку (розрахунку) пенсії позивача.
Одночасно із цим, суд зазначає, що лист відповідача, який складено відповідно до Закону України «Про звернення громадян» має інформаційний характер, та за своєю формою та суттю не є рішенням пенсійного органу про відмову у перерахунку пенсії.
Згідно з ч.1 - 2 ст.44 Закону №1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Як встановлено судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 17.11.2025 позивач звернувся до Головного управління через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням індивідуального коефіцієнта заробітку 1,7367 (реєстраційний № ВЕБ-16001-Ф-С-25- 284304, зареєстровано 18.11.2025).
Вказана заява була зареєстрована в підсистемі “Документообіг” в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області - 18.11.2025 за вх. № 24058/М-1600-25.
Однак, за наслідками розгляду вказаної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом від 13.01.2026 №566-24058/М-02/8-1600/26 повідомлено позивачу, що для визначення розміру пенсії до уваги взято, зокрема, заробітну плату за періоди з 01.02.1991 по 31.01.1996 (згідно з довідкою про заробітну плату від 11.11.2015 №46, виданої ЗАТ “Полтавський домобудівельний комбінат”) та з 01.07.2000 по 31.08.2001, з 01.07.2002 по 30.09.2002, з 01.04.2003 по 30.06.2011, з 01.08.2011 по 31.01.2014, з 01.06.2014 по 31.01.2015 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,10755. Обчислення заробітної плати без врахування періоду, починаючи з 1 липня 2000 року, Законом № 1058 не передбачено. Відтак, обчислення розміру пенсії здійснюється у відповідності з нормами чинного законодавства.
Одночасно із цим, суд першої інстанції правильно зазначив, що лист відповідача, яким було надано лист-відповідь, який має лише інформаційний характер та не пов`язаний із суттю питання, яке відображено у заяві позивача від 17.11.2025.
Колегія суддів зазначає, що дії це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносини; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій. Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.
В свою чергу, бездіяльність суб`єкта владних повноважень це завжди пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
Суд вважає, що допущена пенсійним органом бездіяльність суперечить принципу «належного врядування», що є невід`ємною складовою верховенства права. Цей принцип зобов`язує суб`єктів владних повноважень діяти добросовісно, прозоро, ефективно та бути максимально корисними для особи. Створюючи штучну перешкоду замість сприяння у реалізації права, відповідач діяв всупереч сутності належного врядування, що є неприпустимим у соціальній, правовій державі.
Крім того, відповідач допущеною ним бездіяльністю порушив принцип «правомірних очікувань». Особа, яка має встановлене законом право на перерахунок пенсії, має обґрунтовані та законні очікування, що держава в особі її органів діятиме передбачувано та послідовно для забезпечення реалізації цього права. Не здійснення відповідачем розгляду по суті питання щодо перерахунку пенсії позивача чітко виражене прохання підриває ці правомірні очікування та руйнує довіру громадянина до держави.
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07.11.2019 по справі №826/1647/16, де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.
Кваліфікуючи реально вчинене у спірних правовідносинах управлінське волевиявлення суб`єкта владних повноважень, суд виходить із того, що за загальним правилом під рішенням суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмовий акт, під дією суб`єкта владних повноважень слід розуміти вчинок посадової/службової особи, під бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти невиконання обов`язків, під відмовою суб`єкта владних повноважень слід розуміти письмово зафіксоване діяння з приводу незадоволення звернення приватної особи.
За змістом правових позицій постанови Верховного Суду від 03.06.2020 у справі №464/5990/16-а та постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі №9901/276/19 протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень є зовнішня форма поведінки (діяння) органу/посадової особи у вигляді неприйняття рішення (нездійснення юридично значимих дій) у межах компетенції за наявності фізичної змоги реалізувати управлінську функцію.
У межах спірних правовідносин суб`єктом владних повноважень було вчинене управлінське волевиявлення у формі бездіяльності.
Слід зазначити, що до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. При цьому, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та\або виникнення додаткового обов`язку.
На підставі вищенаведеного, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті заяви про перерахунок пенсії, заявленого позивачем у заяві від 17.11.2025.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушене право позивача у відповідній частині належить відновити шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути заяву про перерахунок пенсії ОСОБА_1 від 17.11.2025 та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2026 по справі №440/289/26 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.В. Присяжнюк