ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/2197/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року (суддя Семененко М.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправним та скасувати п. 3 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17 січня 2025 року № 3/в.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву та документи, подані ОСОБА_1 для призначення та виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , та прийняти рішення з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В іншій частині в задоволенні позову відмовити.
Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, суд не врахував, що відмовляючи у призначенні спірної допомоги, Міністерство оборони України виходило з того, що смерть військовослужбовця є наслідком адміністративного правопорушення та дій у стані алкогольного сп`яніння, посилаючись на ч. 1 ст. 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
На розгляд Комісії Міністерства оборони України надавався належні докази (лікарське свідоцтво про смерть №116 від 26.01.2023, лист від 23.08.2023 №01-48/864 Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи, протокол засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №829 від 13.07.2023), які засвідчують про підстави для застосування до даних правовідносин положень ст. 16-4 Закону №2011-XII, проте суд попередньої інстанції належним чином дані докази не оцінив.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 1 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 20.10.1994.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_2 .
25.01.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер, про що 14.02.2023 складено відповідний актовий запис №79, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 14.02.2023.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть №116 від 26.01.2023, причина смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : масивна крововтрата, множинні вогнепальні поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, напад з використанням ручної вогнепальної зброї.
Відповідно до Витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №93 від 03.04.2023 солдата ОСОБА_2 , стрільця – санітара 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти Військової частини НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок вогнепального поранення, отриманого від однослуживця в ході суперечки в селі Андріївка Чернігівського району Чернігівської області, у зв`язку зі смертю, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 26.01.2023.
Згідно Витягу з протоколу засідання 20 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №829 від 13.07.2023 поранення солдата ОСОБА_2 : «Масивна крововтрата. Множинні вогнепальні поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів. Напад з використанням ручної вогнепальної зброї», яка згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 03.04.2023 №93, сповіщенням про смерть №514 від 26.01.2023 виданого командиром військової частини НОМЕР_2 , лікарського свідоцтва про смерть №116 від 26.01.2023, виданого КЗ «Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи», свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 27.03.2023, виданого Синельниківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі, Дніпропетровської області, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 - поранення одержане в результаті нещасного випадку і причина смерті, так пов`язані з проходженням військової служби.
Згідно листа Комунального закладу Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 23.08.2023 №01-48/864 повідомлено, що згідно висновку експерта №96 від 26.01.-15.03.2023року, судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : «Смерть його настала від масивної крововтрати, внаслідок множинних наскрізних та сліпих вогнепальних поранень тулуба, лівого плеча з ушкодженням легенів, печінки, аорти, переломи ребер, лопатки. Цей висновок про причину смерті підтверджується виявленням в ході проведення експертизи трупа вищевказаних вогнепальних поранень, наявність в плевральних та черевній порожнинах 2100 мл рідкої крові, слідів зовнішньої кровотечі, малокрів`я внутрішніх органів». При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлений етанол в крові 2.0 г/л, в сечі 2.5 г/л. В сечі не виявлені морфін, кодеїн.
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.05.2024 у справі №748/1965/23, залишеним без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 4 липня 2024 року, ОСОБА_3 визнано винуватим в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: вбивстві ОСОБА_2 .
З метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю свого сина, військовослужбовця ОСОБА_2 , позивач звернулася із заявою та необхідними документами до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до п. 3 Витягу з протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розслідування питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.01.2025 року № 3/в, матері загиблого ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок поранення, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 , було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №975 з посиланням на те, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок конфлікту між військовослужбовцями із застосуванням вогнепальної зброї в стані алкогольного сп`яніння, а згідно зі ст. 16-4 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.
Позивач вважає протиправним рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням виплати одноразової грошової допомоги, оформлене п. 3 протоколу від 17.01.2025 № 3/в, яким їй відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 975, тому звернулася до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав оцінку наявності/відсутності причинно-наслідкового зв`язку між станом алкогольного сп`яніння загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 та фактом його смерті (загибелі), тому рішення прийнято відповідачем без урахування всіх обставин, що мають вирішальне значення при його прийнятті, отже не відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягає скасуванню як протиправне.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Відповідно до частини 1 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно з частинами першою, шостою, восьмою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Відповідно до ч. 10 ст. 16-3 порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 16-4 Закону №2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначає Порядок № 975.
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 4 Порядку № 975 аналогічно до положень пунктів 1-3 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ, встановлено, що одноразова грошова допомога призначається, зокрема, у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби.
Пунктами 15, 19 Порядку № 975 визначено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком:
вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Як встановлено судом першої інстанції згідно з лікарським свідоцтвом про смерть №116 від 26.01.2023, причина смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : масивна крововтрата, множинні вогнепальні поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, напад з використанням ручної вогнепальної зброї.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 17.01.2025 №3/в матері померлого внаслідок поранення, пов`язаного з проходженням військової служби, відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки згідно з листом Чернігівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 23.08.2023 №01-48/864 під час проведення судово-токсикологічного дослідження крові та сечі ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,0% в крові, та відповідно 2,5 % в сечі.
Як встановив суд першої інстанції, відповідач застосував дві підстави відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
Судом було вірно враховано відсутність належних і допустимих доказів того, що солдат ОСОБА_2 притягався до адміністративної відповідальності за статтею 172-20 КУпАП в судовому порядку.
Також суд вірно зазначив, що з урахуванням змісту підпункту «б» пункту 1 статті 16-4 Закону №2011-ХІІ, з цих причин виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.
Сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного / наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Суд вірно врахував, що факт перебування ОСОБА_2 на момент смерті у стані алкогольного сп`яніння сам по собі не є достатньою та обґрунтованою підставою для відмови у призначенні та виплаті матері померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги.
Відповідач мав дослідити питання наявності причинно-наслідкового зв`язку між станом алкогольного сп`яніння загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 та фактом його смерті (загибелі), а матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що настання смерті ОСОБА_2 (отримання поранення) перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із вчиненням померлим певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до його смерті (загибелі).
Суд обґрунтовано зазначив, що у межах кримінальної справи №748/1965/23, Чернігівський апеляційний суд в ухвалі від 04.07.2024, надаючи оцінку доводам сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_3 захищався від нападу потерпілого ( ОСОБА_2 ) і діяв в стані необхідної оборони, крім іншого, врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, що ОСОБА_3 здійснив дві автоматні черги в бік ОСОБА_2 , який перебував без зброї та відповідно до висновку експерта постріли були здійснені з неблизької відстані, при цьому вхід у декількох раневих каналів був зі спини. Тобто, знаходження потерпілого на відстані від ОСОБА_3 в момент здійснення останнім пострілів чергами з автомату в його бік та, зокрема, і в спину потерпілого, свідчить про умисність дій обвинуваченого та відсутність безпосередньої небезпеки його життю з боку ОСОБА_2 . При цьому в ході проведення НСРД ОСОБА_3 вказував, що не бачив в руках ОСОБА_2 сокири. Чернігівський апеляційний суд, крім іншого, звернув увагу, що в матеріалах провадження немає доказів на підтвердження того, що потерпілий ОСОБА_2 вчинив дії, які за своїм характером та об`єктивними проявами могли бути розцінені як такі, що досягли ступеня суспільної небезпечності, властивого злочину, і викликали би у обвинуваченого стан необхідної оборони. Натомість, матеріалами справи підтверджено, що після нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , той припинив самостійно свої дії та вийшов з приміщення, а його подальші дії не становили загрози для життя ОСОБА_3 .
Суд дійшов вірного висновку, що рішення відповідача прийнято без урахування всіх обставин, що мають вирішальне значення при його прийнятті, отже не відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягає скасуванню як протиправне.
Також суд вірно встановив, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та додані до неї документи про призначення та виплату позивачам одноразової грошової допомоги в порядку і розмірі, передбаченому Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням висновків суду, що викладені у цьому рішенні.
Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 03 червня 2026 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак 

суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш