П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 555/722/16-ц
Провадження № 22-ц/4815/1040/26

Головуючий у Березнівському районному суді 
Рівненської області: суддя Мельничук Н.В.
Ухвалу суду першої інстанції 
(повний текст) проголошено:
о 12 год. 26 хв. 23 лютого 2026 року
у м. Березне Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Ковальчук Н.М., Боймиструк С.В.
секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: представника ОСОБА_1 – адвоката Романчук Ольги Миколаївни,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Березнівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2026 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний виконавець Березнівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ясковець Михайло Вікторович; на дії та рішення державного виконавця, 
в с т а н о в и в:
30 січня 2026 року в суд звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії та рішення державного виконавця, залучивши як заінтересовану особу державного виконавця Березнівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі – Березнівський Відділ ДВС) Ясковця М.В. (далі – державний виконавець).
Мотивуючи скаргу, ОСОБА_1 вказувалося, що відповідно до рішення Березнівського районного суду від 11 травня 2016 року у справі №555/722/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. 
Судове рішення звернуто до примусового виконання, а державним виконавцем Березнівського Відділу ДВС 12 серпня 2016 року відкрито відповідне виконавче провадження №51923145.
Після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_1 дізнався, що 12 листопада 2025 року державним виконавцем було винесено 6 постанов про накладення штрафу на користь стягувача, а саме: 
1.в розмірі 20% від суми заборгованості зі сплати аліментів - 7 808,97 гривень за період з 01.04.2021 по 31.03.2022; 
2.в розмірі 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів - 44 580,35 гривні за період з 12.08.2016 по 31.03.2021; 
3.в розмірі 20 % від суми заборгованості зі сплати аліментів - 37 432,56 гривень за період з 01.06.2023 по 30.06.2024; 
4.в розмірі 30 % від суми заборгованості зі сплати аліментів - 14 596,57 гривень за період з 12.08.2016 по 30.11.2019; 
5.в розмірі 20% від суми заборгованості зі сплати аліментів -4 532,6 гривень за період з 12.08.2016 по 31.08.2018; 
6.в розмірі 20 % від суми заборгованості зі сплати аліментів - 33 686,52 грн. за період з 01.04.2022 по 31.05.2023. 
Крім того, державним виконавцем 22 грудня 2025 року складено розрахунок заборгованості за аліментами.
Вважав, що всі зазначені постанови винесені державним виконавцем з грубим порушенням Закону України "Про виконавче провадження" та усталеної судової практики, а розрахунок заборгованості від 22 грудня 2025 року суперечить обставинам справи.
Тому просив:
- визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанов про накладення штрафів у виконавчому провадженні N? 51923145 від 12.11.2025 та складення розрахунку заборгованості по аліментах від 22 грудня 2025 року;
- скасувати постанови державного виконавця, винесені у виконавчому провадженні N?51923145 від 12.11.2025 про накладення штрафів у розмірах: 20% від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 7 808,97 гривень за період з 01.04.2021 по 31.03.2022; 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 44 580,35 гривень за період з 12.08.2016 по 31.03.2021; 20 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 37 43,2,56 гривень за період з 01.06.2023 по 30.06.2024; 30 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 14 596,57 гривень за період з 12.08.2016 по 30.11.2019; 20 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 4 532,6 гривень за період з 12.08.2016 по 31.08.2018; 20 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 33 686,52 гривень за період з 01.04.2022 по 31.05.2023;
- визнати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 22 грудня 2025 року, складений державним виконавцем у виконавчому провадженні N?51923145, неправомірним;
зобов?язати Березнівський Відділ ДВС здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні N?51923145 відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Березнівського районного суду від 23 лютого 2026 року визнано неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанов про накладення штрафів у виконавчому провадженні №51923145 від 12 листопада 2025 року та складення розрахунку заборгованості по аліментах від 22 грудня 2025 року.
Скасовано постанови державного виконавця, винесені у виконавчому провадженні №51923145 від 12.11.2025 про накладення штрафів у розмірах: 20% від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 7 808,97 гривень за період з 01.04.2021 по 31.03.2022; 50% від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 44 580,35 гривень за період з 12.08.2016 по 31.03.2021; 20 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 37 43,2,56 гривень за період з 01.06.2023 по 30.06.2024; 30 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 14 596,57 гривень за період з 12.08.2016 по 30.11.2019; 20 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 4 532,6 гривень за період з 12.08.2016 по 31.08.2018; 20 % від суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 33 686,52 гривень за період з 01.04.2022 по 31.05.2023.
Визнано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 22 грудня 2025, складений державним виконавцем у виконавчому провадженні №51923145, неправомірним.
Зобов`язано Березнівський Відділ ДВС здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №51923145 відповідно до ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".
У поданій апеляційній скарзі Березнівський Відділ ДВС, вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною і необґрунтованою, що полягало у неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить її скасувати, відмовивши у задоволенні скарги ОСОБА_1 . 
Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що боржник у повному обсязі не виконував свої аліментні зобов`язання, внаслідок чого складено розрахунок його заборгованості, що склало 465 053, 81 гривні. Цей розрахунок заборгованості не оскаржувався. З огляду на існування заборгованості ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників, винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання – до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Також його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 1831 КУпАП і накладено стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт строком у 120 годин.
При цьому державному виконавцю відомо, що боржник отримує дохід у військовій частині НОМЕР_1 , а тому за місцем його служби було направлено до виконання постанову про звернення стягнення на заробітну плату з утриманням 50% із заробітку до погашення заборгованості.
Вважає, що звернення стягнення на заробітну плату не є перевищенням повноважень, як про це вказував суд попередньої інстанції, оскільки відповідає вимогам ст.ст. 18, 68, 70 Закону України "Про виконавче провадження".
Не погоджується із твердженнями суду про допущення державним виконавцем порушення співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням, покликаючись на норми ст.ст. 180, 181, 195 СК України, ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", п. 8 глави ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802.
Звертає увагу і на безпідставність посилання суду про факт усиновлення ОСОБА_1 дитини, що не впливає на розмір аліментів, який необхідно сплачувати на неповнолітніх дітей на підставі рішення суду. 
Крім того, врахувавши факт винесення державним виконавцем 04 березня 2019 року постанови №51923145 про скасування заходів примусового виконання, де було зазначено про відсутність боргу, судом залишено без уваги те, що начальником відділу 10 квітня 2019 року проведено перевірку виконавчого провадження та згідно із постановою від 04 березня 2019 року визнано постанову про скасування заходів примусового виконання неправомірною і зобов`язано державного виконавця за допомогою АСВП сформувати повідомлення щодо внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, врахувавши у розрахунку наявну заборгованість зі сплати аліментів. При цьому державним виконавцем 10 квітня 2019 року було внесено відомості до відповідного Реєстру з урахуванням у розрахунку наявної заборгованості. 
Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.
Згідно зі ст.ст. 263, 367 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як з`ясовано судом, рішенням Березнівського районного суду від 11 травня 2016 року у справі №555/722/16-ц, що набрало законної сили, зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочку ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2016 року до досягнення дітьми повноліття. З метою забезпечення виконання судового рішення 12 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження за №51923145.
12 листопада 2025 року державним виконавцем винесено 6 постанов про накладення штрафу на боржника, а саме: 
1. в розмірі 20% від суми заборгованості зі сплати аліментів - 7 808,97 гривень за період з 01.04.2021 по 31.03.2022; 
2. в розмірі 50 % від суми заборгованості зі сплати аліментів - 44 580,35 гривень за період з 12.08.2016 по 31.03.2021; 
3. в розмірі 20 % від суми заборгованості зі сплати аліментів - 37 432,56 гривень за період з 01.06.2023 по 30.06.2024; 
4. в розмірі 30 % від суми заборгованості зі сплати аліментів - 14 596,57 гривень за період з 12.08.2016 по 30.11.2019; 
5. в розмірі 20% від суми заборгованості зі сплати аліментів -4 532,6 гривень за період з 12.08.2016 по 31.08.2018; 
6. в розмірі 20 % від суми заборгованості зі сплати аліментів - 33 686,52 гривень за період з 01.04.2022 по 31.05.2023.
22 грудня 2025 року державним виконавцем складено заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 на суму у 465 053, 81 гривні.
Вважаючи, що державним виконавцем при винесенні зазначених постанов порушено вимоги ст.ст. 1, 71, 74 Закону України "Про виконавче провадження" та висновків, що викладені у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2023 року у справі №759/20392/18, від 12 січня 2022 року у справі №438/257/13, від 19 жовтня 2022 року у справі №2312/95/2012, від 17 травня 2023 року у справі №521/10385/22, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №2610/27695/2012, у січні 2026 року в суд звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на його дії та рішення.
Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із доведеності і обґрунтованості скарги, оскільки із постанови від 04 березня 2019 року вбачається, що заборгованість боржника перед стягувачем станом на день її винесення у виконавчому провадженні №51923145 відсутня, що підтверджує безпідставність винесення постанов від 12 листопада 2025 року. Тобто розрахунок суми заборгованості за аліментами не відповідає дійсності.
Розрахунком заборгованості станом на 22 грудня 2025 року встановлено, що у розмір заборгованості державним виконавцем включено в т.ч. заборгованість станом на дату винесення постанови від 04 березня 2019 року. Отже, дії виконавця з розрахунку заборгованості по аліментах, виходячи із наявності заборгованості станом на 04 березня 2019 року, суперечить вимогам закону, адже ці дії стали підставою виникнення і збільшення заборгованості, що порушило законні права та інтереси ОСОБА_1 .
Беручи до уваги положення законодавства та обставини справи, суд визнав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 22 грудня 2025, який складений державним виконавцем у виконавчому провадженні №51823145, неправомірним та зобов`язав Березнівський Відділ ДВС здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №51923145 відповідно до ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Крім того, державний виконавець з часу звернення судового рішення до примусового виконання і до дня винесення 6 оскаржуваних постанов від 12 листопада 2025 року не вчиняв жодних дій із накладення штрафів, хоча минуло 9 років. Отже, державний виконавець не мав права одного і того ж дня обтяжувати ОСОБА_1 штрафами за час із 2016 по 2025 роки.
З такими висновками погоджується колегія суддів.
Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно зі ст.ст. 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення подається до суду, який розглянув як суд першої інстанції.
Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії .
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Частинами першою, третьою, четвертою, восьмою ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. 
Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку,встановленому законом.
Згідно зі ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Отже, порядок стягнення аліментів визначається статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», а частиною 14 цієї статті передбачено накладення на боржника штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, а саме:
- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.
У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.
Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
Крім положень Закону України «Про виконавче провадження», при вирішенні скарги підлягає застосуванню й Інструкція з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) (далі - Інструкція з організації примусового виконання рішень), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню містить окремий розділ XVI з 10 статей, присвячений особливостям виконання рішень про стягнення аліментів.
Пункт 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень визначає, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог п. 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, і суму штрафу. 
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд застосовує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012, зауважено, що скарга на постанову державного виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки така постанова не є постановою про накладення штрафу в розумінні ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», яка підлягає оскарженню до суду в порядку, визначеному ч. 2 ст. 74 цього Закону, тобто в порядку адміністративного судочинства.
Правова природа, характер, цільове призначення та стягувач штрафу, визначеного в ч. 2 ст. 63, ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавчем провадження", та штрафу, передбаченого ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", відмінні, оскільки постанова виконавця про накладення штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів є рішенням виконавця щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів, як це передбачено ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".
Це дає можливість тлумачити ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" таким чином, що оскарження постанов виконавців про накладення штрафу у зв`язку з наявністю забороності зі сплати аліментів має відмінний порядок від оскарження постанов виконавців про накладення інших штрафів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства (постанови Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі №438/257/13, від 19 жовтня 2022 року у справі №2312/95/2012, від 17 травня 2023 року у справі №521/10385/22).
Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні вимог скаржника до застосування підлягають норми права, на застосуванні яких наполягав ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив скаргу.
Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом того, що боржник у повному обсязі не виконував свої аліментні зобов`язання, внаслідок чого складено розрахунок його заборгованості, що склало 465 053, 81 гривні, то вони спростовуються обставинами справи і вимогами закону, яким суд попередньої інстанції дав детальну і вичерпну оцінку.
Не можна погодитися як з необґрунтованими і з аргументами про відсутність порушень державного виконавця принципу співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням. 
З приводу тверджень про недодержання судом норм процесуального права, то згідно із абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові дефекти, що потягли би помилкове вирішення справи, автором апеляційної скарги надано не було, матеріали справи їх не містять, а апеляційним судом не було їх здобуто.
При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.
Спростовуються правильністю висновків суду і покликання про неправильне застосування норм матеріального права.
Решта доводів заявника на увагу колегії суддів також не заслуговують і тому відхиляються як необґрунтовані.
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio – дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Підставою для залишення оскаржуваної ухвали без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при її постановленні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Березнівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення, а ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 26 травня 2026 року.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М.Ковальчук

С.В.Боймиструк