Справа № 644/8637/25
н/п 2/953/713/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 травня 2026 року
Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.
за участю секретаря судового засідання Глазько С.О.
позивачки – ОСОБА_1 
представника позивачки – ОСОБА_2 
відповідача – ОСОБА_3 
представник відповідача – ОСОБА_4 
розглянув у м. Харкові в порядку позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору – Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст заявлених вимог
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі – ОСОБА_3 ), в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо дитини, ОСОБА_5 (далі – ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.
Позовна заява мотивована таким:
-шлюб між сторонами було розірвано у 2017 році, а у 2022 ухвалено судове рішення про стягнення аліментів на утримання дитини. У 2022 році виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового стягнення аліментів. За період з 23.02.2022 до 22.08.2025, борг зі сплати аліментів складає 240 421,99 грн. Відповідач аліменти не сплачував і наразі у суді розглядається позов про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів;
-з листопада 2016 року відповідач ніяким чином не піклується про спільну дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема – не забезпечує необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини; не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти у тому числі дошкільної;
-між відповідачем та дочкою ОСОБА_6 не існує емоційного зв`язку, відповідач не підтримує зв`язок із дочкою та є байдужим до неї. Відповідач не телефонує до ОСОБА_7 , не вітає її зі святами, не робить подарунків дитині, та не намагається передати їх через інших осіб;
-відповідач не виконує покладені законом на батьків обов`язки, не приймає учать у педагогічній, матеріальній, грошовій, або у будь-якій іншій сфері пов`язаній із вихованням дочки;
-дитина перебуває на утриманні позивачки, всі питання щодо її виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача;
-відсутність участі у вихованні дитини батьком, його байдужість лише створюють перешкоди дитині у забезпеченні її законних інтересів. Так, без дозволу батька, дочка не може, зокрема, виїхати разом із матір`ю за кордон для відпочинку чи оздоровлення, змінити реєстрацію місця проживання дитини, тощо;
-невиконання відповідачем батьківських обов`язків також підтверджується відповіддю Комунального закладу "Харківський ліцей №80 Харківської міської ради", з якої вбачається, що ОСОБА_5 навчається у Комунальному закладі "Харківський ліцей №80 Харківської міської ради" з 1 класу (01.09.2021 року). За період оффлайн навчання (01.09.2021 – 21.02.2022) та онлайн навчання (22.02.2022 по сьогоднішній час) належну увагу навчанню та вихованню ОСОБА_7 приділяє мати ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_3 шкільним життям, успіхами та досягненнями ОСОБА_7 не цікавиться, батьківські збори не відвідував, з класним керівником зв`язок не підтримував, участі у житті класу та ліцею не брав;
-посилається на положення статей 150, 155, 164, 165 СК України, статті 12 Закону України "Про охорону дитинства".
Виклад позиції відповідача
15.12.2025 від представника відповідач надійшов відзив на позов. Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволені. Також представник подав заяву про поновлення строку на подання відзиву, яке мотивовано тим, що з 2024 року ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 26.10.2025, часто перебуває за межами зв`язку. У період з 18.11.2025 до 12.12.2025 між адвокатом та ОСОБА_3 було втрачено зв`язок. Тільки 12.12.2025 стало можливим з`ясувати позицію відповідача.
Суд, ураховуючи проходження відповідачем служби, дійшов висновку про поважність причини пропуску строку для подання відзиву та поновив такий строк на підставі статті 127 ЦПК України.
Відзив на позов обґрунтовано таким:
-не зважаючи на те, що між сторонами були припинені подружні стосунки, відповідач підтримував стосунки з дитиною та завжди надав їй матеріальну допомогу;
-у колишньої дружини не було будь-яких претензій матеріального характеру, що підтверджує той факт, що до 2022 року з позовами про стягнення аліментів вона не зверталась, данні про передачу коштів не фіксувались;
-вважаючи, що дитина більш прив`язана в такому віці до матері, відповідач вирішив, що в її інтересах залишитися проживати з нею;
-про існування рішення про стягнення аліментів ОСОБА_3 стало відомо тільки в 2025 році, коли він через повідомлення з порталу "Дії" отримав відомості, щодо розгляду спору про стягнення пені за аліментами;
-постанову державного виконавця Київського ВДВС про відкриття виконавчого провадження № 70997464 від 23.02.2023 відповідач засобами поштового зв`язку не отримував. У період з 09.04.2022 року відповідач, як внутрішньо переміщена особа проживав в м. Світловодську, Кіровоградської області. 3 автоматизованої системи виконавчих проваджень не вбачається даних про надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_3 , а також про виконання виконавчих дій, щодо встановлення наявності доходів боржника до 20.08.2025, коли адвокатом Лядневої 3.С. подано заяву (скаргу) державному виконавцю. До того ж сама по собі не сплата аліментів не є фактом уникнення від виконання батьківських обов`язків;
-приблизно з 2023 року ОСОБА_8 перестала спілкуватися з колишнім чоловіком та відповідати на його телефонні звернення. Через засоби зв`язку (месенджери) він неодноразово намагався з`ясувати питання, щодо здоров`я дитини та її стану. Також він приїзжав за місцем мешкання ОСОБА_9 та намагався зв`язатися з матір`ю позивача, яка також відмовилась з ним спілкуватися. За таких обставин саме поведінка ОСОБА_1 , яка повністю усунулась від спілкування з відповідачем, та враховуючи малолітній вік дитини фактично і її позбавила можливості спілкування з батьком, стала підставою того, що відповідач належним чином не виконував свої батьківські обов`язки в зазначений період;
ОСОБА_3 не втратив інтересу до дитини та намагався приймати участь в її вихованні;
-з 2024 року ОСОБА_3 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 . Тому він часто перебуває за межами зв`язку. Водночас увесь цей час він намагався зв`язатися з колишньою дружиною з приводу встановлення спілкування з дитиною;
-на теперішній час позивач з дитиною за місцем реєстрації не проживає, інформація про її фактичне місце знаходження йому не відома.
Процесуальні дії у справі
Суд ухвалою від 18.11.2025 прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі. Призначив підготовче засідання, залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради (далі – Департамент, Служба) та зобов`язав службу в порядку статті 19 СК України надати письмовий висновок щодо розв`язання спору в частині позбавлення батьківських прав, встановив учасникам справи строки для реалізації процесуальних прав.
15.01.2026 від позивачки надійшло клопотання про долучення доказів, прикладів довідок 2018 – 2022, подорожей та договір оренди.
26.01.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, скріншотів переписки позивачки та відповідача.
02.02.2026 від третьої особи надійшли пояснення, в яких Департамент повідомив, що для надання висновку визначена певна процедура. Вказав, що наразі позивач, мати дитини, ОСОБА_1 до Департаменту служб з метою складання відповідного висновку не звертався, також ураховуючи вік Дар`ї вважаємо за потрібне з`ясувати її думку щодо розглядуваного судом питання. Батько дитини, ОСОБА_3 , до Департаменту служб з метою складання відповідного висновку не звертався, але направляв заяву щодо встановлення йому порядку участі у вихованні та спілкуванні з донькою. Інформує, що після, проведення співбесіди із батьком та дитиною, обстеження умов проживання дитини, зазначене питання буде винесено на засідання Комісії, та за результатами розгляду враховуючи рекомендацію буде складено та долучено відповідний висновок до суду.
13.02.2026 до суду від позивачки надійшло клопотання про долучення доказів, зарахування коштів по дитячій картці.
11.03.2026 від третьої особи надійшли пояснення, в яких Департамент вказав, що висновок складається за місцем проживання дитини. Мати дитини ОСОБА_1 зв`язувалась з представником Департаменту служб засобами телефонного зв`язку та пояснила, що наразі проживає разом із дитиною поза межами України, також направляла заяви про підготовку висновку дистанційно. Але оскільки мати разом із дитиною наразі не є мешканцями міста Харкова Департамент служб не є належною юридичною особою та не має можливості розглянути питання та надати суду ґрунтовний висновок щодо розв`язання спору між батьками. У разі повернення матері із дитиною на територію міста ОСОБА_10 може особисто з`явитись на співбесіду до спеціаліста Департаменту служб та при наданні передбачених документів зазначене питання може бути розглянуто на засіданні Комісії та за результатами розгляду складений висновок буде долучено до матеріалів цивільної справи.
12.03.2026 від позивачки надійшло клопотання про заслуховування думки дитини – ОСОБА_5 .
Суд врахував, що за обставинами цієї справи, позивачка разом з дитиною перебуває за кордоном, орган опіки та піклування не зміг надати висновок щодо суті спору, у зв`язку з перебування дитини та матері за кордоном, а тому з метою забезпечення повноти судового розгляду та заслуховування думки дитини дійшов висновку про задоволення відповідного клопотання.
Суд ухвалою від 19.03.2026 закрив підготовче провадження у справі та призначив її до судового розгляду по суті, задовольнив клопотання позивачки про заслуховування малолітньої ОСОБА_5 .
У судовому засіданні 16.04.2026 суд заслухав позивачку, відповідача та дитину, ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ). ОСОБА_5 у судовому засідання, за участі працівника Служби, вказала, що батько телефонує зрідка (раз на рік на день народження); її не цікавить його життя, зокрема, через наявність іншої дитини; позбавлення тата батьківських прав, на її переконання, дозволить вільно перетинати кордон без його дозволу.
Також у судовому засіданні суд заслухав позивачку та відповідача. Позивачка повідомила, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, не цікавиться дитиною, повідомила про сімейні відносини під час спільного проживання та після розірвання шлюбу. Також вказала, що наразі вона з дитиною перебувають за кордоном, де навчається донька і має необхідні умови для проживання. Відповідач вказав, що постійно цікавився долею дитини; під час повномасштабного вторгнення намагався допомогти з виїздом з м. Харків (ураховуючи небезпеку збройної агресії), однак такі було проігноровано позивачкою; про судове рішення щодо стягнення аліментів не знав, наразі вирішує це питання шляхом погашення відповідної заборгованості; щодо спілкування вказує, що не має такої змоги, оскільки додзвонитись до доньки майже ніколи не може (вважає, що його номер заблоковано, оскільки з інших номерів сигнал викликує, а з його ні); прагне спілкування з дитиною та участі в її житті, у зв`язку з чим заперечує проти позову.
У судовому розгляді оголошувалась перерва за клопотання представника позивачки через участь у іншому судовому засіданні, зокрема, до 14.05.2026.
14.05.2026 у судове засідання з`явились позивачка, її представник та представник відповідача. Інші учасники у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (були присутні у попередньому засіданні, в якому було оголошено дату наступного).
Позивачка, її представник та представник вважали за можливе здійснювати розгляд у відсутність інших учасників.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (частина перша статті 223 ЦПК України).
Суд, ураховуючи належне повідомлення усіх учасників справи, позицію присутніх учасників, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників справи.
Позивачка та її представник у судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову та просила відмовити в його задоволенні.
Фактичні обставини, встановлені судом
26.04.2014 одружились позивачка та відповідач у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 201.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_5 , про що 14.03.2015 складено відповідний актовий запис № 331 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харків Харківського міського управління юстиції. Батьками дитини записані: ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , що підтверджується копіє свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
04.10.2017 Орджонікідзевський районний суд м. Харкова рішенням у справі № 644/3315/17 розірвав шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 
Київський районний суд м. Полтави рішенням від 11.10.2022 задовольнив позов ОСОБА_1 , стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття, починаючи з 23.02.2022.
13.02.2023 державний виконавець постановою у виконавчому провадженні № 70997464 відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 644/1662/22 від 11.10.2022.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів з ОСОБА_3 від 22.08.2025 борг зі сплати аліментів складає 240 421,99 грн.
Згідно з листом Комунального закладу мистецької освіти "Дитяча музична школа № 8 ім. П.Д. Гайдамаки" від 02.09.2025 № 05, наданому на запит адвоката, повідомлено, що ОСОБА_5 навчається у комунальному закладі, за період дистанційного навчання з 02.09.2024 по теперішній час увагу навчанню та вихованню дитини приділяє мати ОСОБА_1 . Батько, ОСОБА_3 не спілкується з адміністрацією музичної школи.
Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства "Міська дитяча поліклініка № 16" від 08.09.2025 № 461/0/545-25, наданого на запит адвоката, ОСОБА_5 перебуває під наглядом лікаря-педіатра, з яким укладена декларація з 13.06.2018. згідно з інформацією наданою лікарем-педіатром під час візитів до лікарні дитина з`являється у супроводі матері. З серпня 2022 ОСОБА_1 за медичною допомогою її доньки до закладу не зверталась.
Згідно з листом Комунального закладу "Харківський ліцей № 80 Харківської міської ради" від 20.08.2025 № 01-46/200/25, наданого на запит адвоката, повідомлено, що ОСОБА_5 навчається у комунальному закладі: за період офлайн навчання (01.09.2021 – 21.02.2022) та онлайн навчання (22.02.2022 по сьогоднішній час) належну увагу навчанню та вихованню ОСОБА_7 приділяє мати, ОСОБА_1 , яка спілкується та підтримує зв`язок з класним керівником; батько, ОСОБА_3 , шкільним життям ОСОБА_7 не цікавиться, батьківські збори не відвідував.
Директор ТОВ "Добра сила" у відповіді на адвокатський запит № 14 від 03.09.2025 повідомив, що товариство не фіксує хто саме з батьків приводить дітей до поліклініки.
Індустріальний районний суд м. Харкова заочним рішенням від 13.11.2025 у справі № 644/7664/25 задовольнив позов ОСОБА_1 , стягнув з ОСОБА_3 неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 за період з березня 2022 року по 22 серпня 2025 року у сумі 218 083,89 грн.
Відповідно до довідки від 09.04.2022 № 3501-5000982978 ОСОБА_3 взятий на облік внутрішньо переміщених осіб, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2025 № 9/7437 (форма 5) ОСОБА_3 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .
Позивачка також надала копії рецептів ліків, консультаційного висновку дитячого хірурга-ортопеда, авіаквитків, договору найму житлового приміщення.
Представник відповідача долучив скріншоти переписки відповідача з позивачкою в месенджері на початку березня 2022 року, в якій відповідач пропонує допомогу, зокрема, виїзду з міста, звертається з проханням зустрітись, запитує, що привезти доньці. Також долучив скріншоти чату за квітень, червень, грудень 2022, січень, грудень 2023, в яких запитує, як справи та просить вийти на зв`язок.
Також у судовому засіданні відповідач повідомив почав сплату аліментів, такі відраховуються автоматичного з його заробітної плати у розмірі 50 %, і на сьогодні погашено близько 200 тисяч. Указану обставину позивачка не заперечувала. 
Крім того, у судовому засіданні відповідач повідомив, що надалі має намір сплачувати аліменти, погасити заборгованість з пені, хоче спілкуватись з донькою та бажає налагодити відносини. Позивачка наголошувала на відсутності батька в житті дитини, а наявні відносини негативно впливають на неї.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Забезпечення найкращих інтересів дитини – це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України "Про охорону дитинства").
Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).
Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Верховний Суд у постанові від 23.10.2024 у справі № 361/2014/22 зробив висновок, що тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.
Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 у справі "Мамчур проти України", заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13).
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02.12.2020 у справі № 180/1954/19, від 13.11.2020 у справі № 760/6835/18, від 09.11.2020 у справі № 753/9433/17, від 02.11.2020 у справі № 552/2947/19, від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24.04.2019 у справі № 300/908/17.
Суд у справі, що розглядається виходить з такого:
- шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, що не впливає на визначення розміру їх прав та обов`язків щодо дитини;
- позивачка у судовому порядку у жовтні 2022 року стягнула з відповідача аліменти, а листопаді пеню за їх несплату. Відповідач частково почав сплачувати заборгованість (указана обставина не заперечувалась сторонами та враховується судом відповідно до статті 82 ЦПК України);
- позивачка з дитиною перебуває за кордоном, відповідач перебуває в Україні на військовій службі;
- позивачкою надані відповіді з навчального закладу, закладів охорони здоров`я, в яких вказано, що вона піклується про дитину;
- спілкування сторін в месенджері, з якої вбачається, що відповідач цікавиться долею колишньої дружини та дитини, зокрема, стосовно необхідності їх вивезення (ураховуючи безпекову ситуацію);
- думку дитини, яка вказала, що її все одно стосовно наявності або ж позбавлення її батька батьківських прав та те, що таке позбавлення дозволить їй безперешкодно пересуватись (перетинати кордон);
- відсутності висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав;
- відсутність обставин, які б вказували на негативний вплив відповідача на життя дитини (притягнення до адміністративної відповідальності за порушення прав дитини, заборонні приписи тощо);
- думку позивачки, яка наполягала на відсутності достатньої присутності відповідача в житті дитини;
- думку відповідача, який наполягав на бажанні відновити здорові відносини, бажанні спілкуватись з дитиною, виконанні обов`язку щодо сплати аліментів для забезпечення належних умов проживання.
Так, суд зазначає, що встановлені обставини не вказують про наявність підстав для такого крайнього заходу втручання держави у сімейні правовідносини, як позбавлення батьківських прав, оскільки: (І) у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із батьком (підтримання родинних відносин, спілкування та забезпечення прав дитини); (ІІ) обставини, що батько є явно неблагополучним відсутні (притягнення до адміністративної, кримінальної відповідальності, зловживання алкогольними напоями, неврівноваженість тощо); (ІІІ) встановлені обставини перебування дитини за кордоном, а батька в Україні не вказує на не врахування якнайкращих інтересів, її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі; (ІV) усвідомлення батьком обов`язку із забезпечення дитини (сплати аліментів) та його стійкого наміру турбуватись та спілкуватись з дитиною. А тому суд не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.
Суд звертає увагу, що непорозуміння, напруженні стосунки та розбіжності в поглядах батьків не можуть та не мають впливати на права та обов`язки щодо їх дітей (стаття 141 СК України) і в жодному випадку не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав. А тому відповідний аргумент представника позивачки суд визнає необґрунтованим. Також суд вважає необґрунтованим посилання представника позивачка на те, що позбавлення батьківських прав не позбавляє таку особу в подальшому поновити такі права, оскільки суд оцінює наявність підстав для позбавлення батьківських прав на момент розгляду справи та не ставить такий висновок у залежність від можливості поновлення такого права в майбутньому.
За таких обставин, суд, ураховуючи усталену практику Верховного Суду та сталі висновки Європейського суду з прав людини з цього питання, вважає, що позивачка не довела в порядку, передбаченому частиною першою статті 81 ЦПК України, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не встановлено винної негативної поведінки та негативного впливу відповідача на дитину. Навпаки, під час розгляду справи встановлено інтерес батька до дитини, виявлення зацікавленості в подальшому спілкуванні та налагодженні відносин.
Висновки за результатами розгляду заяви
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав не підлягають задоволенню.
Судовий витрати
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та сплачений судовий збір залишає за позивачкою.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 263 – 265, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору – Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав відмовити в повному обсязі.
Судовий збір залишити за позивачем.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 15.05.2026.

Суддя           Роман ВІТЮК