Справа № 351/97/26 
Провадження № 22-ц/4808/845/26 
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М. М. 
Суддя-доповідач Василишин Л. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,
суддів:     Баркова В. М., Томин О. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скарг у представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» – Лазарєвої Маргарити Сергіївни на заочне рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2026 року, ухвалене в складі судді Калиновського М.М. в місті Снятині, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У лютому 2026 року представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» – Любарська І.В. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 березня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 через веб-сайт creditkasa.ua уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії №1361-9466. Для підписання договору та підтвердження ознайомлення з правилами кредитування відповідачу було направлено одноразовий ідентифікатор С0829. Згідно з умовами договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 3 000 грн строком на 300 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5 % на день. Надалі, відповідно до додаткової угоди №1 від 01.04.2024, відповідачу додатково надано 2 600 грн кредитних коштів. Вказані кошти були перераховані відповідачу через систему LiqPay АТ КБ «ПриватБанк» на банківську картку, зазначену ним в особистому кабінеті, що підтверджується відповідною довідкою.
Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, тоді як відповідач, отримавши кредитні кошти та частково здійснивши платежі на погашення заборгованості, у подальшому порушив умови договору та не повернув кредит і нараховані проценти у повному обсязі. Станом на 29 грудня 2025 року заборгованість за кредитним договором становила 30 990,56 грн, з яких: 4 475,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом та 26 515,56 грн - прострочена заборгованість за процентами.
Разом з тим, позивач застосував до відповідача програму лояльності та погодився частково списати заборгованість за процентами і комісією в сумі 10 090,80 грн за умови сплати решти боргу.
Зважаючи на вказане, представник позивача просила стягнути з відповідача частину заборгованості за кредитним договором у сумі 20 899,76 грн, з яких: 4 475,00 грн - заборгованість за кредитом та 16 424,76 грн - заборгованість за процентами, а також судові витрати у розмірі 2 662,40 грн.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду
Заочним рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» загальну суму заборгованості за кредитним договором 1361-9466 від 09.03.2024 у розмірі 11 495,51 грн, з яких: 4 475 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7 020,51 грн - сума заборгованості за відсотками, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1332,39 грн. В решті позову відмовлено.
В обґрунтування рішення суд зазначив, що позивач належними доказами підтвердив факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів, а також часткове виконання ним зобов`язань і подальше їх неналежне виконання. З урахуванням вимог Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX щодо обмеження максимальної процентної ставки, суд здійснив перерахунок відсотків і визначив, що їх загальний розмір становить 12 995,75 грн, з яких після врахування сплачених 5 975,24 грн підлягає стягненню 7 020,51 грн.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Лазарєва М.С. на рішення суду в частині відмови у стягненні відсотків та судових витрат подала апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що 09.03.2024 між сторонами укладено кредитний договір №1361-9466, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 3000 грн строком на 300 календарних днів, до 02.01.2025. Договором передбачено базовий період тривалістю 30 календарних днів, протягом якого позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом. Процентна ставка встановлена як фіксована у розмірі 2,5 % за кожен день користування кредитом та не підлягає зміні протягом строку кредитування.
Представник апелянта зазначає, що нарахування процентів здійснювалося виключно в межах погодженого сторонами строку кредитування - з 09.03.2024 по 02.01.2025 включно. Після закінчення строку кредитування проценти за користування кредитом не нараховувалися, а штрафні санкції, пеня та проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, не застосовувалися.
На думку представника апелянта, суд першої інстанції безпідставно застосував до спірних правовідносин обмеження щодо максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %, оскільки на момент укладення кредитного договору діяли перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», які дозволяли встановлення максимальної денної процентної ставки на рівні 2,5 %. Саме така ставка була передбачена договором та паспортом споживчого кредиту. Представник скаржника зазначає, що поняття «денна процентна ставка» та «процентна ставка, встановлена договором, яка нараховується на залишок неповерненої суми кредиту», мають різну правову природу та зміст, і не повинні ототожнюватися.
Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до щоденно нарахованої заборгованості розмір денної процентної ставки у розмірі 1% за період з 09.03.2024 по 03.01.2025, та як наслідок позбавив позивача законного права на отримання процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов укладеного договору.
Представник апелянта також вказує, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами кредитування, підтвердив їх шляхом використання одноразового ідентифікатора та не скористався правом відмови від договору протягом 14 днів з моменту його укладення.
Згідно з розрахунком заборгованості станом на 29.12.2025 загальна заборгованість за договором становила 30 990,56 грн, з яких 4 475,00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 26 515,56 грн - заборгованість за процентами. Водночас позивач застосував програму лояльності та просить стягнути лише 20 899,76 грн, з яких 4 475,00 грн становить заборгованість за кредитом, а 16 424,76 грн - заборгованість за процентами.
Зважаючи на викладене, просить рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2026 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованості за кредитним договором №1361-9466 від 09.03.2024 у розмірі 11 495,51 грн, а також 1 332,39 грн понесених судових витрат – скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 20 899,76 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 4 475,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 16 424,76 грн, а також судові витрати.
Позиція інших учасників справи
ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку. 
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову в цій справі, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Заочне рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2026 року оскаржується в частині стягнення відсотків та судового збору, в іншій частині рішення суду не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині.
В частині стягнення тіла кредиту за вказаним договором рішення суду не оскаржується та не є предметом апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що 09 березня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 уклали договір про відкриття кредитної лінії № 1361-9466 в електронній формі, який підписаний одноразовим ідентифікатором С0829.
За умовами договору кредитодавець відкриє позичальнику кредитну лінію на умовах, визначених договором: сума кредиту – 3 000,00 грн; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 30 календарних днів; знижена % ставка – 2,5 % в день; стандартна % ставка – 2,5 % в день.
Згідно з п. 4.14. договору орієнтовна загальна вартість кредиту 25 500 грн.
01 квітня 2024 року сторони уклали додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1361-9466 відповідно до умов якої кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на момент укладення цієї додаткової угоди сума кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди становить 1875 грн, сума нарахованих та несплачених процентів – 421,92 грн. 
Відповідно до п. 2.1. додаткової угоди кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 2600 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 4475 грн, яка складається з суми кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди та суми додаткових грошових коштів.
Згідно з п. 3 кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення цієї додаткової угоди становить 277 календарних днів.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором 1361-9466 від 09.03.2024, станом на 29.12.2025 загальна заборгованість ОСОБА_1 становить: 30 990,56 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом – 4 475,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 26 515,56 грн.
Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами та комісією у сумі 10 090,80 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 899,76 грн.
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Звертаючись до суду позивач, крім заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4475 грн, просив стягнути з відповідачки заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитними коштами у розмірі 16 424,76 грн, який розраховано за процентною ставкою 2,5 % в день.
Відповідно до ч. 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній з 24 грудня 2023 року (з урахуванням змін, внесених Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року), максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Кредитний договір укладений 09 березня 2024 року, тобто після внесення відповідних змін до Закону України «Про споживче кредитування», а отже, на нього поширюються загальні приписи частини п`ятої статті 8 цього Закону щодо граничного розміру денної процентної ставки у 1 %, а не перехідні полодження щодо поступового знищення денної процентної ставки, як помилково вкзав суд першої інстанції.
Зі змісту положень частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Отже, колегія суддів приходить висновку, що розмір денної процентної ставки, передбаченої договором, не узгоджується із розміром денної процентної ставки, передбаченої Законом.
На вказане також звернув увагу суд першої інстанції та здійснив розрахунок заборгованості з урахуванням згаданих законодавчих обмежень та визначив суму заборгованості за процентами за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача, з урахуванням часткових платежів, здійснених відповідачем у рахунок погашення процентів, у розмірі 7 020,51 грн.
Колегія суддів погоджується з цим висновком місцевого суду та вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив та оцінив подані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Укр Кредит Фінанс», доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін. 
Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що Закон України «Про споживче кредитування» не оперує поняттям «процентна ставка в день». Законодавцем визначено виключно поняття денної процентної ставки як розрахункової величини, що обчислюється відповідно до формули, встановленої частиною четвертою статті 8 Закон України «Про споживче кредитування», та для якої встановлено імперативне обмеження максимального розміру. Отже, посилання апелянта на розмежування «процентної ставки в день» та «денної процентної ставки» не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то апеляційний суд не здійснює перерозподіл судових витрат у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» – Лазарєвої Маргарити Сергіївни залишити без задоволення.
Заочне рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 03 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний тескт постанови складений 02 червня 2026 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин 
Судді:  В. М. Барков
О. О. Томин