РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року 	справа № 580/4105/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гайдаш В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
22 квітня 2026 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 15.04.2026 року про відмову в зарахуванні до страхового стажу періоду роботи 20.01.1988 року по 31.12.1992 року у колгоспі;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області зарахувати до страхового стажу період роботи 20.01.1988 року по 15.11.1988 року, з 03.12.1990 року по 31.12.1992 року у колгоспі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у квітні 2026 року віезвернувся до Золотоніського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою № 1790 стосовно зарахування стажу роботи в колгоспі з 1988 по 1992 року згідно турдової книжки колгоспника. Однак, рішенням відповідача №231150007848 від 15.04.2026 йому відмовлено у зарахуванні вказаного стажу, оскільки в трудовій книжці колгоспника в записі про прийняття колгоспником трудовий мінімум є виправлення та відсутні підстави для внесення записів про трудову участь в громадському господарстві. Позивач вважає, що відповідач протиправно не врахував період роботи в колгоспі з 20.01.1988 року по 15.11.1988 року, з 03.12.1990 року по 31.12.1992 року на підставі записів в трудовій книжці.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі.
Представник відповідача подав 15.05.2026 через систему «Електронний суд» відзив на позов, в якому зазначив, що розглянувши заяву позивача від 09.04.2026 в порядку екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не має повноважень на здійснення будь - яких інших перерахунків позивачу, у тому числі за рішенням суду, оскільки позивач не перебуває на обліку у нього та проживає на території, що обслуговується Головним управлінням Пенсійного фонду України у Черкаській області. При розгляді наданих до заяви документів встановлено, що період роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Червоний шлях» з 20.01.1988 по 31.12.1992 не підлягає врахуванню до страхового стажу, оскільки в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 в записі про прийнятий колгоспом трудовий мінімум є виправлення та відсутні підстави внесення записів про трудову участь в громадському господарстві. Враховуючи вищенаведене, було прийнято рішення відмовити в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за заявою №1790 від 09.04.2026.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 у квітні 2026 року звернувся до Золотоніського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою № 1790 стосовно зарахування стажу роботи в колгоспі з 1988 по 1992 року згідно турдової книжки колгоспника.
За принципом екстериторіальності його звернення розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запоріжській області.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запоріжській області при розгляді наданих до заяви документів встановлено, що період роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Червоний шлях» з 20.01.1988 по 31.12.1992 не підлягає врахуванню до страхового стажу, оскільки в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 в записі про прийнятий колгоспом трудовий мінімум є виправлення та відсутні підстави внесення записів про трудову участь в громадському господарстві. 
Враховуючи вищенаведене, було прийнято рішення відмовити в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за заявою №1790 від 09.04.2026.
Позивач вважає, що відповідач при розгляді питання про врахування трудового стажу протиправно не врахував період роботи в колгоспі з 20.01.1988 року по 15.11.1988 року, з 03.12.1990 року по 31.12.1992 року на підставі записів в трудовій книжці
Вважаючи протиправною відмову у зарахуванні стажу, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку вимогам позивача, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон №1058-IV).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною четвертою вказаної статті періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Суд зазначає, що до набрання чинності Законом № 1058-IV від 09 липня 2003 року пенсійне забезпечення регламентувалось Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).
Види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначені статтею 56 Закону № 1788-XII.
Так, частиною 1 статті 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також, зокрема будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Суд зазначає, що позивач звернувшись до суду з цією позовною заявою просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запоріжській області щодо відмови у зарахуванні позивачу до загального стажу спірні періоди роботи згідно записів трудової книжки.
При цьому, як встановлено судом, за результатами розгляду заяви позивача рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запоріжській області було відмовлено позивачу в зарахуванні до стахового стажу період роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Червоний шлях» з 20.01.1988 по 15.11.1988 та з 03.12.1990 по 31.12.1992 та з оскільки в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 в записі про прийнятий колгоспом трудовий мінімум є виправлення та відсутні підстави внесення записів про трудову участь в громадському господарстві.
Суд з такими доводами відповідача не погоджується, з огляду на наступне.
Так, згідно з положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункти 2.2., 2.3. Інструкції).
Відповідно до пункту 2.5. Інструкції № 162 у випадку виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагороди та заохочення та ін., виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де був внесений запис.
Згідно з пунктом 2.11. Інструкції № 162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник власним підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.
Відповідно до пункту 18 Постанови Міністрів СРСР від 06 вересня 1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" відповідальність за організацію робіт щодо ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, закладу, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, яка призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, закладу, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну відповідальність, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162, не застосовується із прийняттям Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція № 58).
Згідно з пунктом 1.2. Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників" встановлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що відповідно до законодавства відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).
Суд зазначає, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Висновки аналогічного характеру викладені в постанові Верховного Суду від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а, від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Суд зазначає, що за правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Суд звертає увагу, що наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.
Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17.
В той же час, відповідачем не подано жодного доказу про вжиття певних заходів з метою отримання інформації щодо достовірності інформації зазначеної у трудовій книжці позивача, натомість відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи позивача.
Таким чином, посилання відповідача на те, що в записі про прийнятий колгоспом трудовий мінімум є виправлення та відсутні підстави внесення записів про трудову участь в громадському господарстві не можуть бути обґрунтованою підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача та позбавлення його права на належне пенсійне забезпечення.
Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до наявного запису в трудовій книжці НОМЕР_2 ОСОБА_1 від 20.01.1988, позивач в період з 20.01.1988 року по 15.11.1988 року був прийняттий в члени колгоспу «Червоний шлях», та з 03.12.1990 року по 31.12.1992 року прийнятий в члени колгоспу «Червоний шлях», с. Синьооківка, Золотоніського району Черкаської області.
Крім того, в матеріалах справи міститься довідка, видана Золотоніським РВ ГУ МНС в Черкаській області від 03.07.2006 №338, про те, що 17.05.2006 в приміщенні контори ДП «Шанс» за адресою вул. Котовського, 12, с. Синьооківка, виникла пожежа. Причина пожежі – підпал.
Даний факт підтверджується довідкою, виданою слідчим СВ Золотоніського МРВ УМВС України в Черкаській області про те, що за фактом умисного знищення шляхом підпалу в ніч на 17.05.2006 в адміністративній будівлі ДП «Шанс» СТОВ «Синьооківське» розташованого в с. Синьооківка, Золотоніського району, Черкаської області, Золотоніським МРВ УМВС України в Черкаській області порушено кримінальну справу за ст. 194 ч.2 КК України.
Також в матеріалах даної справи міститьтся копія Акту про знищення бухгалтерського обліку та товароматеріальних цінностей .
Згідно з наявною в матеріалах справи копією довідки, виданої виконавчим комітетом Вознесенської сільської ради Черкаської області колгосп «Червоний шлях" являється правонаступником колгоспу ім. Крупської Черкаської області, Золотоніського району. Підстава: протокол № 1 від 25.12.1987 року. КСП „Обрій" являється правонаступником колгоспу «Червоний шлях". Підстава: Свідоцтво про державну реєстрацію об`єкта № 245 від 17.12.1992 р. СТОВ "Синьооківське" являється правонаступником КСП „Обрій". Підстава: Свідоцтво про державну реєстрацію об`єкта № 19/2000 від 16.03.2000 р. ДП „Шанс" СТОВ „Синьооківське" являється правонаступником СТОВ „Синьооківське". Підстава: Свідоцтво про державну реєстрацію об`єкту № 19/2001 від 18.06.2001 року.
Однак, з формальних підстав відповідач не зарахував до страхового стажу спірні періоди роботи позивача.
За таких обставин відповідачем протиправно не зараховано спірні періоди роботи позивача до страхового стажу.
Суд наголошує, що згідно з пунктом 1 Порядку №637 трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування і позивач не може зазнавати негативних наслідків за будь-які недоліки ведення трудової книжки, допущені адміністрацією підприємства.
Суд зазначає, що звернувшись до суду з цією позовною заявою, позивач просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу певних періодів роботи згідно записів трудової книжки позивача.
Згідно із частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що не зарахування періодів роботи до страхового стажу позивача здійснено відповідачем без дотримання вимог законодавства та без урахування документів, поданих позивачем разом із заявою, а тому обираючи належний та достатній спосіб захисту порушеного права позивача, суд, з урахуванням ст. ст. 5, 9 КАС України, вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізській області від 15.04.2026 № 231150007848 про відмову позивачу в перерахунку пенсії.
При цьому, як вбачається судом, трудова книжка позивача містить належні записи про прийняття на роботу та звільнення позивача у періоди роботи з 20.01.1988 року по 15.11.1988 року був прийняттий в члени колгоспу «Червоний шлях», та з 03.12.1990 року по 31.12.1992 року прийнятий в члени колгоспу «Червоний шлях», с. Синьооківка, Золотоніського району Черкаської області, які відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162.
Таким чином, вказані записи трудової книжки містять необхідні відомості про роботу, а саме відомості про дату прийняття позивача в члени колгоспу «Червоний шлях», зазначення відомостей, на підставі чого внесено відповідні записи (номери та дати наказів), а також містяться відповідні печатки. Крім того суд зазначає, що записи у трудовій книжці позивача є вчиненими у хронологічному порядку та правильній логічній послідовності.
Достовірність вищенаведених записів сумнівів не викликають.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що наявність в трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 в записі про прийнятий колгоспом трудовий мінімум виправлення та відсутність підстави внесення записів про трудову участь в громадському господарстві не може бути підставою для відмови в зарахуванні до його страхового стажу спірних періодів роботи, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у вищевказані періоди, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового стажу позивача.
Суд наголошує, що досліджені судом записи у трудовій книжці позивача свідчать про послідовність хронології періодів роботи позивача.
Суд вказує, що неналежне заповнення роботодавцем трудової книжки не може бути підставою для позбавлення позивача права зарахування до страхового стажу періодів роботи, зазначених у цій трудовій книжці.
Як зазначалось судом вище, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи.
Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином, оскільки судом встановлено протиправність незарахування спірних періодів до страхового стажу позивача, а тому періоди роботи ОСОБА_1 в колгоспі «Червоний шлях » з 20.01.1988 по 15.11.1988 та з 03.12.1990 по 31.12.1992 мають бути зараховані до страхового стажу позивача.
Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання цього позову, доказів понесення інших судових витрат, останнім не надано, то такі, в силу приписів ст. 139 КАС України, розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 15.04.2026 року № 231150007848 про відмову в зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 20.01.1988 року по 15.11.1988 року та з 03.12.1990 року по 31.12.1992 року у колгоспі.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.01.1988 року по 15.11.1988 року та з 03.12.1990 року по 31.12.1992 року у колгоспі.
Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ