Номер провадження: 33/813/754/26
Номер справи місцевого суду: 492/105/26 
Головуючий у першій інстанції Черевата В. І. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., адвоката Михайлової К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Арцизького районного суду Одеської області від 23 лютого 2026 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 23 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 665,60 грн.
З вказаної постанови вбачається, що 22.01.2026 року о 08:49 год. ОСОБА_1 , по пров. Західному у м. Арциз Болградського району Одеської області, керував транспортним засобом марки Lexus ES 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Тест на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, Результат тесту 0,44 ‰, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Арцизького районного суду Одеської області від 23 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)ОСОБА_1 було запропоновано обрати мундштук для проходження оглядуна стан алкогольного сп`яніння, обравши із запропонованих йому мундштуків, він надав його працівнику поліції, однак обраний мундштук не був герметично запакованим, пакування мало пошкодження:
2)Працівник поліції не з`ясував у ОСОБА_1 чи згоден він із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, з яким він був категорично не згоден, а також не запропонував проїхати до медичного закладу;
3)всі подальші дії працівника поліції були без жодних пояснень, не надано можливості висловити свої пояснення, зауваження та заперечення, внести їх до протоколу; не роз`яснено, які документи він підписує; копії вказаних документів та протоколу ОСОБА_1 вручено не було;
4)відеозапис не може вважтися належним доказом у справі, оскільки він не є безперервним;
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення адвоката Михайлової К.А., яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог . 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №572426 від 22.01.2026 року з якого вбачається, що 22.01.2026 року о 08:49 год. по пров. Західному у м. Арциз Болградського району Одеської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Lexus ES 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Тест на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Alcotest Drager 6820, Результат тесту 0,44 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП;
-постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №8546788 від 22.01.2026 року з якої вбачається, що 22.01.2026 року о 08:19 год. по пров. Західному у м. Арциз Болградського району Одеської області, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом не подав сигнал світловим показником повороту, відповідно напрямку при повороті, чим порушив вимоги п. 9.2 б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП;
-рапорт інспектора СРПП ВП № 1 Болградського РВП ст. лейтенанта поліції з якого вбачається, що 10.01.2026 року перебуваючи на чергуванні було зупинено транспортний засіб Lexus ES 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по пров. Західному у м. Арциз Болградського району Одеської області під керуванням ОСОБА_1 , згідно ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», є інформація що свідчить про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме водій, керуючи транспортним засобом не подав світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим не виконав вимоги п.п. 9.2 б Правил дорожнього руху. В ході спілкування із водієм у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, на що останньому було запропоновано пройти тест на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Alcotest Drager 6820 на що останній погодився. З результатом тесту 0,44‰, номер тесту 411. Також було запропоновано пройти такий огляд в мед закладі, на що водій відмовився. Від надання письмових пояснень відмовився, факт відмови було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол та постанова;
-роздруківка тесту Драгер, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , 22.01.2026 року о 08:52 год. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Alkotest Drager 6810. Результат тесту 0,44‰. ОСОБА_1 даний результат підписав;
-акт огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з якого вбачається що огляд проведено у зв`язку із виявленими ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота. Огляд проводився за допомогою приладу Драгер. Результат огляду на стан сп`яніння позитивний 0,44 ‰. ОСОБА_1 з результатом згоден, особисто ним підписано;
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що 22.01.2026 року ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до медичного закладу Арцизька ЦОЛ для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак огляду проведено не було з підстав відмови водія;
-довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою «Адмінпрактика» ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;
- довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою «Адмінпрактика» ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_2 отримав 30.03.2021 року;
- відеозапис, з якого вбачається, що 22.01.2026 року приблизно о 08:49 год. працівником поліції був зупинений транспортний засіб Lexus ES 350, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що підставою для зупинення його транспортного засобу стало те, що він виконуючи поворот не увімкнув показник повороту. Далі, працівник поліції попросив водія надати свої документи. Працівник поліції спитав ОСОБА_1 чи вживав він алкогольні напої, на що останній сказав що не вживав. Працівник поліції запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер на місці зупинки транспортного засобу. ОСОБА_1 погодився. Працівник поліції дістав прилад Драгер, перед початком проведення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, ознайомив останнього із сертифікатом перевірки та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, роз`яснив процедуру проходження огляду, а також про допустиму норму вмісту алкоголю в крові. ОСОБА_1 пройшов огляд результат якого 0,44‰.Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що даний результат перевищує норму, а тому відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки. Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 надати свої пояснення, проте останній відмовився. Було ознайомлено із складеним протоколом про адміністративне правопорушення.
Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_1 було запропоновано обрати мундштук для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, обравши із запропонованих йому мундштуків, він надав його працівнику поліції, однак обраний мундштук не був герметично запакованим, пакування мало пошкодження не заслуговує на увагу з огляду на те, що при дослідженні відеозапису не було встановлено, щоб ОСОБА_1 вказав працівнику поліції на даний факт, крім того, працівник поліції надавав ОСОБА_1 право надати свої особисті пояснення, ОСОБА_1 відмовився. Підписуючи роздруківку чек Драгеру з результатом проведеного огляду, а також підписуючи протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 також не зазначив жодного зауваження з приводу того, що мундштук був не герметично упакований.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі Правила) водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 130 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа знаходилася в стані сп`яніння або у неї були явні ознаки алкогольного наркотичного чи іншого сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння закріплено у ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкції), а також у Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 в редакції постанови від 28.10.2015 року (далі-Порядок).
Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Таким чином спростовуються посилання апеляційної скарги про те, що працівник поліції не з`ясував у ОСОБА_1 чи згоден він із результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер, з яким він був категорично не згоден, а також не запропонував проїхати до медичного закладу. Так, 22.01.2026 року ОСОБА_1 було запропоновано працівником поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку із виявленими останнього ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота. ОСОБА_1 погодився, пройшов огляд, результат якого 0,44‰. ОСОБА_1 жодним чином не зауважив на тому, що не згоден із вказаним результатом, більш того, у акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів ОСОБА_1 особисто підписав що він з результатом згоден.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Таким чином огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння було проведено працівниками поліції із додержанням вимог інструкції, а тому визнається належним доказом у справі.
Щодо посилань апеляційної скарги про те, що відеозапис не може вважтися належним доказом у справі, оскільки він не є безперервним.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. 
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), визначено, що кінозйомка та відеозапис – це процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу ІІ Інструкції).
Крім того, слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 22.01.2026 року було зупинено працівниками поліції. Коли працівник поліції підійшов до транспортного засобу, саме ОСОБА_1 перебував за кермом. Крім того, у працівника поліції виникла підозра, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки його порожнини рота відчувався запах алкоголю, тому, було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку. ОСОБА_1 погодився, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер, результат якого показав 0,44 ‰. 
Отже, саме з підстав того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у нетверезому стані і було складено працівниками поліції адміністративні протоколи. 
Отже, відеозаписи, які долучені до матеріалів справи є належним, допустимим і достатніми, оскільки вчинені у день, час та у місці, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджується з наданими поліцейськими іншими доказами та не суперечать ним, а доповнюють матеріали справи. Тобто, у апеляційного суду відсутні сумніви у недостовірності даних відеозаписів.
Крім того, відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався. 
Крім того, вказуючи в апеляційній скарзі про те, що співробітники поліції допустили порушення вимог чинного законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги про те, що всі подальші дії працівника поліції були без жодних пояснень, не надано можливості висловити свої пояснення, зауваження та заперечення, внести їх до протоколу; не роз`яснено, які документи він підписує; копії вказаних документів та протоколу ОСОБА_1 вручено не було, проте це не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 був наданий протокол про адміністративне правопорушення на ознайомлення, у графі підпис особи, якій роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та часом розгляду справи стоїть його особистий підпис, що свідчить про його обізнаність із правами та обов`язками.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Посилання апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було зазначено причин перевірки, не можуть бути підставою скасування постанови суду, оскільки це не є предметом розгляду даної справи, крім того не спростовують об`єктивної сторони, що складає склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Отже, обставини, які висвітлені у наданому відеозаписі разом з іншими дослідженими доказами у справі, повністю доводять вину ОСОБА_1 у інкримінованому правопорушенні, оскільки є допустимими, повними, дослідженими в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 22.01.2026 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 додержався вимог ст. ст. 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Арцизького районного суду Одеської області від 23 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду С.О. Погорєлова