Справа № 471/537/26
Провадження №1-кп/471/51/26 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року с-ще Братське
Братський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 , 
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ще Братське Миколаївської області кримінальне провадження зареєстроване до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22026150000000109 від 22.04.2026 року по обвинуваченню: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Запоріжжя, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з вищою освітою, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , солдата резерву 6-ї запасної роти військової частини НОМЕР_1 , документованого військовим квитком серія: АГ номер: НОМЕР_2 , раніше не судимий, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України. Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, дія якого продовжена по теперішній час.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 19 листопада 2025 року №237-РС, громадянина України ОСОБА_4 призначено на посаду солдата резерву 6-ї запасної роти військової частини НОМЕР_4 ( 73-го морського центру спеціальних операцій імені кошового отамана ОСОБА_6 ).
Так, солдат військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_4 в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9,11,16, 49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достеменно розуміючи та знаючи про заборону поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, маючи умисел, направлений на поширення вказаної інформації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, використовуючи належний йому мобільний телефон «Samsung», моделі «GalaxyA22» з ідентифікаторами ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , з наявною в ньому сім-картою мобільного оператора зв`язку з номером НОМЕР_7 та встановлений в ньому месенджер «Телеграм» з акаунтом « ОСОБА_7 », поширив шляхом надіслання невстановленш особі з акаунтом в месенджері «Телеграм», зареєстрованим за ім`ям ОСОБА_8 , інформацію про розташування Збройних Сил України, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, а саме:
- 25.01.2026 о 10 год. 53 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , поширив інформацію про район зосередження військової частини НОМЕР_4 , з використанням застосунку «Google карти» за посиланням: «ІНФОРМАЦІЯ_2», за можливості її ідентифікації на місцевості,
- 25.01.2026 о 14 год. 16 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , поширив інформацію про район зосередження військової частини НОМЕР_1 , з посиланням на «Google карти» з міткою на карті за координатами НОМЕР_8 , НОМЕР_13 «Без названий. ІНФОРМАЦІЯ_3»,
Дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 с. 114-2 КК України, тобто поширення інформації про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану. 
15 травня 2026 року між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 22026150000000109, внесеному до ЄРДР 22.04.2026 року. 
Обвинувачений ОСОБА_4 , в підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст.114-2 КК України визнав повністю, пояснив обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.
Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні також просили затвердити дану угоду про визнання ОСОБА_4 , винуватості.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Згідно вимог ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Вислухавши позицію прокурора, захисника, обвинуваченого, які просили суд про затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.
Під час судового засідання, встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України - тобто поширення інформації про розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану. 
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
Зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, визначена у межах санкцій ч. 2 ст. 114-2 КК України із застосуванням ст.. 58 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено. Підстав для відмови в затверджені угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.
Питання про речові докази слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373,374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 15 травня 2026 року, між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 22.04.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 22026150000000109.
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 58 КК України  ОСОБА_4  замість призначеного покарання у виді позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження військовослужбовців із відрахуванням в дохід держави з суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків строком на 2 (два) роки.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.02.2026 на мобільний термінал марки «Samsung» моделі «А22», s\n: НОМЕР_9 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , з номером мобільного телефону: НОМЕР_7 ; мобільний термінал марки «Samsung» моделі «М32», s\n:RF8TA0JDHBX, ІМЕІ1: НОМЕР_10 , ІМЕІ2: НОМЕР_11 , з номером мобільного телефону: НОМЕР_12 .
Речові докази  мобільний термінал марки «Samsung» моделі «А22», s\n: НОМЕР_9 , ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 , з номером мобільного телефону: НОМЕР_7 ; мобільний термінал марки «Samsung» моделі «М32», s\n:RF8TA0JDHBX, ІМЕІ1: НОМЕР_10 , ІМЕІ2: НОМЕР_11 , з номером мобільного телефону: НОМЕР_12 передати в дохід держави.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 ,