Справа № 368/105/26
Провадження № 2/368/628/26 
Рішення
Іменем України
(Заочне)
"30" червня 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області 
в складі: головуючого – судді Шевченко І.І
за участю секретаря Назаренко А.І.
та представників позивача Іваницької І.В., Бондаренко Т.М., Щербак Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик в режимі відео конференції в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, представник позивача Іваніцька Інна Василівна до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, -
в с т а н о в и в :
представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області грошові кошти в сумі 8332,26 грн. та судовий збір, обґрунтовуючи наступним.
У своїй діяльності з призначення та перерахунку пенсії Головне управління керується виключно чинними нормативно-правовими актами, а саме: Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 IV, постановою Правління Пенсійного фонду України Головне управління ПФУ у Київській області 26.12.2025 1000-0903-7/162515 про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 № 22-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, рішеннями Конституційного суду України та іншими чинними нормативно-правовими актами. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Головне управління діє на підставі положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2. 
Пункт 2 даного Положення Головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та Законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ЕПС № НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 02.08.1996 Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області, РНОКПП НОМЕР_3 . 
Виплата пенсії відповідачу здійснювалась шляхом перерахування пенсійних коштів на її рахунок НОМЕР_4 відкритий в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Встановлена дата виплати 23 число, щомісячно. 
25.08.2023 ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» та додала відповідні документи. 
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою-третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. 
Відповідно до частини другої статті 26 Закону, у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу від 20 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 років за наявності страхового стажу: - з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років. 
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою статті 26 Закону, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:
- з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року від 15 до 22 років. 
За результатом розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: періоди роботи згідно трудової книжки від 22.09.1978, оскільки відсутній документ, що підтверджує зміну прізвища - свідоцтво про шлюб; відсутній запис у трудовій книжці про припинення виплати допомоги по безробіттю, яка розпочата з 23.05.2006. Вік особи 62 роки 11 місяців. Страховий стаж особи становить 0 років 11 місяців 16 днів. 
01.09.2023 рішенням № 104550006505 Головним управлінням ПФУ у Одеській області відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
04.09.2023 відповідач повторно звернулася до відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» та додала відповідні документи. Відповідно наданих документів про стаж (ідентифікаційний код, трудова книжка, диплом) загальний страховий стаж складає 6 років 8 місяців 22 дні, що є недостатньо для призначення пенсії за віком. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, встановлено, що згідно трудової книжки, до загального страхового стажу не враховано періоди роботи, оскільки на титульній сторінці не вірно вказано ПІБ відповідача. 
Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням ПФУ в м. Київ від 11.09.2023 рішенням № 104550006505 відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. 
14.09.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася до відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» та додала відповідні документи. 
Після проведення додаткової перевірки вірності прийнятого рішення було встановлено наступне. Страховий стаж особи становить 11 місяців 16 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано: 
періоди роботи за даними трудової книжки від 22.09.1978, оскільки на титульній сторінці трудової книжки невірно зазначено ім`я ОСОБА_2 (російською), що не відповідає паспортним даним ОСОБА_2 (російською); 
період виплати допомоги по безробіттю з 23.05.2006, оскільки відсутній запис про припинення виплати допомоги. 
Для зарахування періодів зазначених в трудовій книжці, необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працювала заявниця, на підставі первинних документів за час виконання роботи, або підтвердити належність трудової книжки заявниці у судовому порядку. 
За результатом додаткової перевірки вірності прийнятого рішення Головним управління ПФУ у Київській області 22.09.2023 винесено відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини другої статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, оскільки заявниця не набула необхідного страхового стажу. 
16.11.2023 відповідач звернулась до Кагарлицького районного суду із заявою та просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме: що трудова книжка без номера, заповнена 22.09.1978 на ім`я російською мовою ОСОБА_3 , належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Кагарлицьким районним судом було встановлено факт належності правовстановлюючого документа. Рішення суду набрало законної сили 25.12.2023 року.
26.12.2023 ОСОБА_1 повторно звернулася до відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» та додала відповідні документи.
Документи опрацьовувались за принципом екстериторіальності Головними управліннями Пенсійного фонду України в Донецькій та Одеській областях. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області № 104550006505 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 16.09.2023. 
Суму призначеної пенсії і доплату за період з 16.09.2023 по 25.12.2023 включено до додаткової виплатної відомості лютого 2024. 
Відповідно до п. 14-6.2 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” заявниця має право на призначення пенсії з 26.12.2023. Враховуючи вищевикладене, утворилася переплата пенсії ОСОБА_1 за період з 16.09.2023 по 25.12.2023 в сумі 8332,26 грн. 57 коп. 
Листами від 05.03.2025 №1000-0404-8/28778; від 07.08.2025 №1000-0404 8/105200 ОСОБА_1 повідомлено про переплату пенсії та запропоновано в добровільному порядку вирішити питання щодо повернення коштів. 
Станом на дату складання позову кошти відповідачем не повернуто, заяви згоди про утримання з пенсії ОСОБА_1 не подано. 
У зв`язку з цим, Головне управління Пенсійного фонду у Київській області змушене стягувати заборгованість в судовому порядку. 
Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. 
Зазначений висновок щодо обґрунтованості позовних вимог міститься і в постанові Верховного Суду України, прийнятої у справі №6-91цс14 від 02.07.2014, постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02. 2019 у справі № 545/163/17. 
Що стосується строків позовної давності, то відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Про заподіяння шкоди Головне управління дізналось в березні 2025 року. 
Отже, позовна заява про стягнення завданої шкоди подається Головним управлінням з дотриманням встановлених строків.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення з відміткою адресат відсутній, про причини неявки суд не повідомила. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило.
Суд, вислухавши представників позивача та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Київській області та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ЕПС № НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 02.08.1996 Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області, РНОКПП НОМЕР_3 . 
25.08.2023 відповідач ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» та додала відповідні документи. 
Рішенням Головного управління ПФУ у Одеській області від 01.09.2023 року за № 104550006505 було відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
04.09.2023 відповідач ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» та додала відповідні документи. 
Рішенням Головного управління ПФУ у м. Києві від 11.09.2023 року за № 104550006505 було відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
14.09.2023 відповідач ОСОБА_1 повторно звернулася із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» та додала відповідні документи. 
Рішенням Головного управління ПФУ у Київській області від 22.09.2023 року за № 104550006505 було відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 16.11.2023 року по справі № 368/1415/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне Управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу було Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме: що трудова книжка без номера, заповнена 22.09.1978 року на ім`я російською мовою ОСОБА_3 належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп: НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).
26.12.2023 відповідач ОСОБА_1 повторно звернулася до відділу обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління ПФУ у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне страхування» та додала відповідні документи.
Документи опрацьовувались за принципом екстериторіальності Головними управліннями Пенсійного фонду України в Донецькій та Одеській областях. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області № 104550006505 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 16.09.2023. 
Суму призначеної пенсії і доплату за період з 16.09.2023 по 25.12.2023 включено до додаткової виплатної відомості лютого 2024. 
Позивач вважає, що відповідно до п. 14-6.2 розділу ХV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” заявниця має право на призначення пенсії лише з 26.12.2023, тому враховуючи вищевикладене, утворилася переплата пенсії ОСОБА_1 за період з 16.09.2023 по 25.12.2023 в сумі 8332 грн. 26 коп. 
Головним управлінням було надіслано лист відповідачу від 05.03.2025 №1000-0404-8/28778; від 07.08.2025 №1000-0404 8/105200 повідомлено про надміру виплачені суми пенсійних виплат у розмірі 8332,26 грн. за період з 16.09.2023 року по 25.12.2023 року.
Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280, органи Пенсійного фонду України є органами виконавчої влади, що призначають пенсії та здійснюють облік коштів на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для забезпечення фінансування витрат на виплату пенсій. 
Одним з основних завдань органів Пенсійного фонду України є ефективне та цільове використання коштів, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витраченими коштами.
Згідно п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. 
Основними завданнями Пенсійного фонду України є участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, забезпечення збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного страхування, а також ефективне використання коштів Пенсійного фонду України, здійснення в межах своєї компетенції контрольних функцій.
Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управліннях районах, містах і районах у містах.
Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області виступає органом, уповноваженим державою виконувати відповідні функції у даних правовідносинах.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності, пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Згідно зі ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Відповідно до п. 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України № 64 від 21 березня 2003 року із змінами, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат: коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії; або коли такі дані були надані страхувальником.
Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій, або отримання пенсії у більшому, ніж визначено законом, розмірі.
Згідно зі ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону №1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року у справі № 686/26486/14-а та постановах Верховного Суду від 25 вересня 2018 року у справі № 340/644/15-а та від 21 лютого 2020 року у справі № 173/424/17(2-а/173/41/2017).
Отже, для правильного вирішення питання про утримання надміру сплачених сум пенсії орган, що уповноважений призначати пенсії, має достеменно встановити, що факт переплати пенсії, що враховуються при її обчисленні, відбувся у зв`язку із поданням пенсіонером завідомо недостовірних відомостей.
Оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, суду слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав.
Правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-91цс14 (постанова від 02 липня 2014 року) визначено, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.
Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц та постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц зазначено, що: «правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум».
Суд зазначає, що обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.
Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів подання відповідачем ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області завідомо неправдивих документів, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживання з боку відповідача, або його недобросовісності.
Отже, позивачем не доведено факт зловживань з боку відповідача ОСОБА_1 , її винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання пенсії, оскільки правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону № 1058, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4.
Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку.
Згідно з п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо.
За приписами ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції чинній на час звернення до суду з позовом, суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.
Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.
Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності набувача покладено на платника відповідних грошових коштів.
Саме до таких правових висновків дійшов Верховний Суд у Постанові по справі №711/1509/17 від 12.12.2018 року, Постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі 554/1809/17, Постанові Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі 307/2100/16-ц та Постанові Верховного Суду від 13.04.2020 року у справі № 487/2596/17, провадження 61-123св18.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.
Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.
Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 64,зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.
Частиною першоюстатті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із відповідного правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2020 року у справі № 296/9905/15-ц, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17.
Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів в їх сукупності.
У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ця помилка є безпосередньо рахунковою. Відсутність ознак рахункової помилки підтверджується самим змістом позовної заяви.
Оскільки у ході розгляду справи не встановлено недобросовісності у діях відповідача або наявність рахункової помилки з боку органів Пенсійного фонду України при виплаті йому пенсії за віком, суд приходить до висновку щодо відмови у стягненні з відповідача надміру виплаченої пенсії.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки у ході розгляду справи не встановлено недобросовісності у діях відповідача або наявність рахункової помилки з боку органів Пенсійного фонду України при виплаті їй пенсії за віком, суд приходить до висновку щодо відмови у стягненні з відповідача надміру виплаченої пенсії.
На підставі вищевикладеного та керуючись ЦК України, ст.ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, - 
в и р і ш и в :
У задоволенні позовних вимогах Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області, представник позивача Іваніцька Інна Василівна до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення та подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 06.07.2026 р.

Суддя І.І. Шевченко