Справа № 363/5538/25
Провадження № 2/366/578/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2026 селище Іванків 

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючого судді Мовчана В.В., за участю секретаря судового засідання Іванової І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу

за позовом  ОСОБА_1 
до  ОСОБА_2 
про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі – відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину.
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 238 068,00 грн, з яких: 88 068,00 грн – матеріальна шкода, 150 000,00 грн – моральна шкода.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області матеріали цивільної справи було передано за підсудністю до Іванківського районного суду Київської області.
25 грудня 2025 року цивільна справа № 363/5538/25 надійшла до Іванківського районного суду Київської області. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у справі визначено суддю Мовчана В.В.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 16 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 18 лютого 2026 року.
04 лютого 2026 року від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог. 
16 лютого 2026 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про збільшення позовних вимог, згідно з яким позивач просив стягнути з відповідача 93 068,00 грн матеріальної шкоди та 150 000,00 грн моральної шкоди.
18 лютого 2026 року розгляд справи було відкладено на 12 березня 2026 року у зв`язку з неявкою відповідача. 
05 березня 2026 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 12 березня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 08 квітня 2026 року.
08 квітня 2026 року до канцелярії суду позивачем було подано заяву про долучення доказів. 
У судовому засіданні 08 квітня 2026 року у справі було оголошено перерву до 08 травня 2026 року.
Заявою від 05 травня 2026 року представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 88 068,00 грн.
08 травня 2026 року письмовою заявою відповідач просив долучити до матеріалів справи квитанції. У судовому засіданні 08 травня 2026 року у справі було оголошено перерву до 04 червня 2026 року. 
04 червня 2026 року у справі оголошено перерву до 18 червня 2026 року.
У судове засідання з`явився позивач та його представник, які просили суд задовольнити позовні вимоги. 
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 28 листопада 2023 року у справі № 366/1039/23 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. 
Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили від 02.01.2024 року № 366/1039/23/5/2024, вказаний вирок суду набрав законної сили 29 грудня 2023 року.
Як убачається з тексту вироку, 25.11.2021 року о 13 годині 24 хвилини водій ОСОБА_2 приступив до керування технічно справним автомобілем марки «Камаз 55102», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у статичному положенні в момент розвантаження дерев?яних палет з кузова автомобіля на території господарства ТОВ «Зелений мис» за адресою: вул. Лісова, 22, в с. Страхолісся Вишгородського району Київської області, у котельному приміщенні на ввімкненій передачі для руху назад.
Діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість та в порушення вимог п. 2.3 «д» і п. 12.1 Правил дорожнього руху України, які регламентують, що водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, а під час вибору безпечної швидкості руху повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, ОСОБА_2 , будучи достовірно обізнаним про те, що автомобіль перебуває в статичному положенні із ввімкненою передачею для руху назад, перед початком руху не переконався, що його дії будуть безпечними. За допомогою ключа від замка запалення він привів у дію двигун, розпочав рух заднім ходом та здійснив наїзд задньою частиною кузова автомобіля на пішохода ОСОБА_1 , який у цей час знаходився позаду вказаного автомобіля в траєкторії його руху та був притиснутий до цегляної стіни котельного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 57/Э, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки: переломи 3, 4, 5, 6, 7 ребер справа, правобічний гемопневмоторакс, забій правої легені, травматичний шок, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Допущену у висновку експерта розбіжність у по батькові позивача (« ОСОБА_3 ») суд вважає технічною опискою, оскільки обставини справи та інші матеріали чітко підтверджують факт заподіяння шкоди саме ОСОБА_1 .
Допущені водієм ОСОБА_2 порушення вимог п. 2.3 «д» та п. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно небезпечних наслідків. Питання розгляду цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому під час розгляду кримінальної справи судом не вирішувались.
Згідно з виписками з медичних карт № 2852 Іванківської ЦРЛ та № 130570/106798/384 Київської обласної клінічної лікарні, хворий ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 21.11.2021 року по 09.12.2021 року.
Адвокатом в інтересах ОСОБА_1 на ім`я відповідача була направлена досудова вимога (претензія) з проханням вжити заходів щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 93 068,00 грн. та моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн., яка залишилася без належного реагування.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутися кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За вимогами ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 76, 77, 89 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Виключне право оцінки доказів належить суду, який оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка всього фактичного матеріалу для вирішення спору покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних доказів не збирає.
Відповідно до вимог п. 8 ч. 2 ст. 16, ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків, які у разі порушення цивільного права відшкодовуються в повному розмірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1177 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Володілець джерела підвищеної небезпеки відшкодовує шкоду на загальних підставах, якщо вона завдана з його вини (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК України, особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому втрачений заробіток (дохід) внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також додаткові витрати (ліки, посилене харчування тощо). Якщо потерпілий на момент завдання шкоди не працював, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
За ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає таке.
Витрати на лікування та медикаменти: позивач зазначив, що купував ліки за власні кошти, що підтверджено збереженими квитанціями на загальну суму 5 362,86 грн (чек № 45224 – 1349,30 грн, чек № 45171 – 1 839,30 грн, чек № 45172 – 376,78 грн, чек № 5BJq83UikI – 505,70 грн, чек № 42967671 – 776,38 грн, чек № 42967671 – 515,40 грн). 
Ушкодження здоров`я позивача та рекомендації щодо лікування зафіксовані у медичних документах. 
Таким чином, позивачу підлягає відшкодуванню сума у розмірі 5 362,86 грн.
Частково відшкодована відповідачем шкода (передача 3 000,00 грн дружині позивача ОСОБА_4 перед винесенням вироку за догляд і поїздки та допомога з ліками під час операції) визнається учасниками справи та відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню, проте не покриває самостійно понесені позивачем витрати на вищевказані медикаменти.
Витрати на посилене харчування: позивач заявив вимогу про стягнення орієнтовно 5 000,00 грн на лікувальне харчування. Відповідно до роз`яснень п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року, необхідність таких витрат має бути підтверджена призначеннями лікарів, рецептами або довідками. Оскільки матеріали справи не містять доказів призначення лікарем особливого режиму харчування, який би не міг бути забезпечений закладом лікування, у цій частині вимог слід відмовити.
Втрачений заробіток (дохід): позивач просить стягнути 78 000,00 грн втраченого доходу за рік (з 25.11.2021 по 24.11.2022), виходячи з розрахунку 12 мінімальних заробітних плат (6 500,00 грн на місяць).
Судом установлено, що на момент ДТП позивач працював у ТОВ «Зелений Мис» неофіційно. 
За ч. 2 ст. 1195 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», для непрацюючих або неофіційно працевлаштованих осіб, розмір відшкодування визначається на рівні не меншому за мінімальну заробітну плату.
Згідно із законодавством, мінімальна заробітна плата становила: на кінець 2021 року – 6 500,00 грн, у 2022 році – 6 500,00 грн (з 1 жовтня – 6 700,00 грн). 
Факт непрацездатності позивача підтверджений важкістю отриманих травм і медичними документами, тому вимога про стягнення втраченого заробітку у розмірі 78 000,00 грн є обґрунтованою.
Таким чином, позовні вимоги в частині матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 83 362,86 грн (5 362,86 грн + 78 000,00 грн).
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, особа має право на компенсацію моральної шкоди, завданої фізичними та душевними стражданнями внаслідок ушкодження здоров`я. 
Як зазначено у постановах Великої Палати Верховного Суду та практиці ЄСПЛ (справа STANKOV v. BULGARIA), оцінка моральної шкоди є складним процесом, а розмір компенсації повинен відповідати засадам розумності, справедливості та співмірності, не допускаючи безпідставного збагачення.
Злочинними діями відповідача позивачу було завдано значних моральних страждань та фізичного болю, пов`язаних із важкими травмами, встановленням титанової пластини та тривалим процесом реабілітації, під час якого існувала загроза для його життя.
Визначаючи розмір відшкодування, суд враховує характер і обсяг страждань позивача, а також майновий і соціальний стан відповідача: ОСОБА_2 є особою з інвалідністю II групи (потерпілий внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії) та має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Крім того, суд враховує факт добровільного часткового відшкодування шкоди відповідачем.
Керуючись принципами розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу в цій частині частково у розмірі 10 000,00 грн.
Розподіл судових витрат:
Витрати на професійну правничу допомогу: позивач заявив до стягнення 4 000,00 грн. витрат на послуги адвоката, надавши акт прийому-передачі від 08.05.2026 року, рахунок-фактуру, квитанцію, звіт про надані послуги та ордер. 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар адвоката має бути співмірним із складністю справи та витраченим часом, а його стягнення не може бути способом надмірного збагачення (позиція Верховного Суду у справах № 640/8316/20, № 910/2158/23).
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1 568,68 грн.
При зверненні до суду позивачем сплачено 1 430,68 грн судового збору. 
Відповідач ОСОБА_2 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (як особа з інвалідністю II групи та ліквідатор аварії на ЧАЕС 1 категорії). 
За таких обставин, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у сумі 1 430,68 грн підлягає компенсації позивачу за рахунок держави.
Керуючись статтями, 141, 258, 259, 265, 268, 274-279 ЦПК України, статтями 11, 22, 23, 1167 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину – задовольнити частково.
2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я від кримінального правопорушення, в розмірі 83 362, 86 грн (вісімдесят три тисячі триста шістдесят дві гривні вісімдесят шість копійок), моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн (десять тисяч гривень) та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1 568, 68 грн (одна тисяча п`ятсот шістдесят вісім гривень шістдесят вісім копійок).
3.Компенсувати позивачу ОСОБА_1 за рахунок Держави судовий збір у розмірі 1 430, 68 грн (одна тисяча чотириста тридцять гривень шістдесят вісім копійок).
4.У іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 29.06.2026.

Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ватутінським РУ ГУ МВС України в місті Києві, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя Віталій МОВЧАН