Справа № 697/3159/25 
Провадження № 2/697/223/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
07 травня 2026 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді – Колісник Л.О.,
за участю секретаря судових засідань – Румини М.В.,
,розглянувши у порядку загального провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Канів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості 1/2 частини автомобіля,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулася в Канівський міськрайонний суду Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення вартості 1/2 частини автомобіля.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.09.2008 року ОСОБА_1 (надалі позивач) та ОСОБА_2 (надалі відповідач) уклали шлюб. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.07.2023 року у справі 697/1346/23 шлюб розірвано.
Під час шлюбу сторонами було придбано майно, а саме транспортні засоби. Перший MITSUBISHI OUTLANDER, 2005 року випуску, зареєстрований на ім`я відповідача 17.08.2019 року; другий FORD FOCUS 2013 року випуску, зареєстрований на ім`я позивача 08.07.2020 року. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.06.2025 року у справі 697/1688/23 у позовній вимозі щодо поділу автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, 2005 року випуску позивачу відмовлено з мотивів його відчуження на момент розгляду справи.
Спірний автомобіль придбано у період зареєстрованого шлюбу та проданий ОСОБА_2 в період перебування сторін у шлюбі, та є спільним майном подружжя, договір щодо продажу транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER 2005 року випуску, укладено без згоди іншого подружжя. Із матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль: марки MITSUBISHI OUTLANDER 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який є спільною сумісною власністю подружжя, було відчужено 01.07.2023 без згоди ОСОБА_1 , відповідно. Постановою Черкаського апеляційного суду від 19.11.2025 року рішення суду першої інстанції у цій частині залишено без змін. Так як спільне майно сторін відчужене відповідачем без згоди позивача, ОСОБА_1 вважає свої права порушеними та звертається до суду із позовом про стягнення 1/2 частини вартості транспортного засобу.
Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість 1/2 частини автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, 2005 року випуску, днз НОМЕР_1 в сумі 128224 (сто двадцять вісім тисяч двісті двадцять чотири) грн 00 коп.
Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22.12.2025 року відкрито провадження у справі.
В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, проте представник позивачки адвокат Константінова Т.М. подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2008. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19.07.2023 року у справі 697/1346/23 шлюб розірвано.
В період зареєстрованого шлюбу, сторонами було придбано автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER, 2005 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 право власності на який зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 , який 17.08.2019 року зареєстрований за ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 20).
Рішенням Канівського міськрайонного суду № 697/1688/23 від 16.06.2025 встановлено, що спірний автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, який є спільною сумісною власністю подружжя, в період шлюбу, 01.07.2023 було відчужено без згоди позивача ОСОБА_1 .
Обставини щодо того, що автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, був відчужений відповідачем без згоди позивача, не підлягає повторному встановленню, оскільки вони вже встановлені судовим рішенням Канівського міськрайонного суду № 697/1688/23 від 16.06.2025 та залишено в цій частині без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 19.11.2025. 
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Отже, зазначені факти не підлягають доказуванню у даному провадженні, а підлягають прийняттю судом як встановлені, що виключає необхідність їх повторного доведення сторонами.
Так, у постанові від 05.06.2019 у справі № 522/1919/16-ц зазначено, що обставини, встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для суду при розгляді інших справ і не підлягають повторному доказуванню.
Крім того, у постанові від 19.02.2020 у справі № 761/26645/17 зроблено висновок, що повторне дослідження таких обставин порушує принцип визначеності.
Разом з тим, у справах щодо спільного майна подружжя Верховний Суд виходить з того, що майно, набуте у період шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а розпорядження таким майном одним із подружжя без згоди іншого може бути підставою для захисту прав останнього (постанова від 20.03.2019 № 372/504/17-Ц).
Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).
Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
У договорі купівлі-продажу транспортного засобу від 01.07.2023, ціна спірного автомобіля була визначена за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний врахувати дійсну його вартість.
Згідно аналітичного висновку про визначення вартості транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, загальний легковий – загальний універсал – В, 2005 року випуску, VIN – НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_1 , вартість автомобіля на дату дослідження 256448,00 грн. ( а.с.5-9).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц (провадження № 61-10442св18), від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17 (провадження № 61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:
- у справі № 755/20923/14-ц: при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна;
- у справі № 127/7029/15-ц: у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні;
- у справі № 402/849/18: у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала звіт про оцінку майна, за яким середня ринкова вартість транспортного засобу становить 489 530 грн грн. Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля, інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судами на підставі звіту, підлягали врахуванню ними під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши, що сторони придбали автомобіль марки MITSUBISHI OUTLANDER, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , під час перебування у зареєстрованому шлюбі і що відповідач розпорядився зазначеним спільним майном подружжя на власний розсуд без повідомлення та письмової згоди позивача, вважає, що в такому випадку позивач має право на грошову компенсацію половини вартості спірного транспортного засобу.
При цьому, визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з них, визначається висновком оцінювача про вартість об`єкта оцінки.
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, встановлено, що зазначений в позовній заяві автомобіль було придбано у період зареєстрованого шлюбу з позивачем, мав статус спільного майна подружжя, відповідачем відчужений на користь іншої особи без узгодження та згоди позивача.
Оспорюваний правочин щодо відчуження вказаного автомобіля виходить за межі дрібних побутових правочинів, тому такий правочин потребував згоди позивача як другого із співвласників, та неотримання згоди іншого з подружжя при відчуженні такого майна є порушенням вимог статей 60, 61, 63 СК України, суперечить принципу рівності як майнових прав подружжя, так і рівності прав співвласників, власність яких є спільною сумісною без визначення часток.
Оскільки майно відчужено без згоди позивача як його співвласника, то вона бажає отримати компенсацію половини його вартості, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст.141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, ст.51 Конституції України, ст.57,60,61,65,68,69,70 Сімейного Кодексу України, ст.369 ЦК України,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості 1/2 частини автомобіля - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 компенсацію 1/2 (однієї другої) частини вартості автомобіля марки MITSUBISHI OUTLANDER, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 як спільної сумісної власності подружжя у розмірі 128224,00 (сто двадцять вісім тисяч двісті двадцять чотири) гривні.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь держави - судовий збір в розмірі 1282,24 (одна тисяча двісті вісімдесят дві гривні 24 копійки) гривні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Відомості сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаюча та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Л . О . Колісник