ЄУНСС: 453/394/26
НП: 2-о/453/35/26

РІШЕННЯ
іменем України

19 травня 2026 року місто Сколе 

Сколівський районний суд Львівської області у складі: 
головуючого – судді Микитина В.Я.,
присяжних: Габаль Л.М., Пастернака М.А.,
з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б., 
учасники справи: 
заявниця –  ОСОБА_1 ;
заінтересована особа 1 –  ОСОБА_2 ;
заінтересована особа 2 –  ОСОБА_3 ;
заінтересована особа 3 – Сколівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України;
заінтересована особа 4 – Міністерство оборони України;
заінтересована особа 5 – військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України; 
зміст заяви – про оголошення фізичної особи померлою;
розглянувши дану цивільну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, за правилами окремого провадження, з участю заявниці ОСОБА_1 , її представника – адвоката Леонтьєва О.В., а також заінтересованої особи 1 – ОСОБА_2 , - 

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції заяви про оголошення фізичної особи померлою.
Заявниця ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Леонтьєв О.В., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 10.03.2026 року подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву у порядку окремого провадження, в якій просить ухвалити рішення про оголошення померлим її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уродженця с. Орява Стрийського району Львівської області, який зник безвісти за особливих обставин під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, днем його смерті вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , а місцем його смерті вважати м. Бахмут Донецької області. 
Заяву обґрунтовано тим, що після призову 01.03.2022 року на військову службу, ОСОБА_4 проходив її у військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта розвідувального взводу 3 аеромобільного батальйону. 27.02.2023 року, під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Бахмут Донецької області, ОСОБА_4 зник безвісти. На адресу заявниці ОСОБА_1 надійшло сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.03.2023 року за № 1025 про зникнення безвісти її сина під час стрілецького бою в районі насаленого пункту Бахмут Донецької області 27.02.2023 року. Після отримання вказаного сповіщення, заявниця ОСОБА_1 вжила усіх можливих заходів до встановлення місцеперебування сина, зокрема, звернулась до органів Національної поліції (зареєстровано кримінальне провадження № 12023141300000052 від 14.03.2023 року), до Національного інформаційного бюро, до Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених при СБУ, – однак жодних відомостей про місцезнаходження, стан здоров`я чи перебування у полоні держави-агресора одержати не вдалося. ОСОБА_4 внесений до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (статус набуто 23.06.2023 року). Заявниця ОСОБА_1 звернулась до Сколівського відділу ДРАЦС у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства Юстиції України з метою реєстрації смерті сина, однак їй роз`яснено, що державна реєстрація смерті провадиться виключно на підставі рішення суду або лікарського свідоцтва, у зв`язку з чим у реєстрації відмовлено. Оголошення ОСОБА_4 померлим необхідне для того, щоб його рідні мали змогу звернутись та отримати одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також усунути правову невизначеність у правовідносинах за участю зниклої особи, - підсумовує заяву адвокат Леонтьєв О.В..

Стислий виклад позицій заінтересованих осіб.
Заінтересована особа 1 – ОСОБА_2 , будучи присутнім в судовому засіданні надав пояснення, які в цілому стверджують небезпідставність усіх факторів, які вказують, що його син – ОСОБА_4 загинув у 2023 році в м. Бахмут Донецької області.
Заінтересована особа 2 – ОСОБА_3 , у своїй заяві про розгляд цієї справи за його відсутності, одночасно виклав позицію про те, що вважає вимоги заяви про оголошення свого брата ОСОБА_4 померлим підставними та обґрунтованими, просив таку задовольнити.
Заінтересована особа 3 – Сколівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у своїй заяві про розгляд цієї справи за відсутності уповноваженого представника, одночасно виклала позицію про те, що при вирішенні справи покладається на розсуд суду.
Заінтересована особа 4 – Міністерство оборони України, у порядку представництва яке здійснює ОСОБА_5 , сформувавши документ у системі «Електронний суд», 16.03.2026 року скориставшись своїм правом подав пояснення, за змістом яких зазначає, що Міністерство оборони України являється центральним органом виконавчої влади та здійснює військово-політичне управління й адміністративне управління Збройними Силами України, відтак щодо проходження військової служби ОСОБА_4 у військовій частині НОМЕР_1 інформацією не володіють. Уся повнота інформації стосовно проходження служби ОСОБА_4 та обставин його зникнення зосереджена у командуванні військової частини НОМЕР_1 , яка є безпосереднім джерелом таких відомостей. Разом із тим, наводячи розгорнутий правовий аналіз застосовних норм, Міністерство оборони України зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій, а з урахуванням конкретних обставин справи – і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року за єдиним унікальним номером судової справи 755/11021/22, Міністерство оборони України зазначає, що шестимісячний строк має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, а не від дня закінчення воєнного стану в Україні загалом, оскільки відрахування від загальної дати скасування воєнного стану суперечило б принципу правовладдя та правовій визначеності. Офіційним джерелом часової та територіальної характеристики воєнних дій є Перелік територій, затверджений наказом уповноваженого міністерства. Зокрема, Міністерство оборони України додало до пояснень наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.03.2026 року за № 87 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» як додатковий документ на підтвердження тривання збройного конфлікту. На підставі викладеного, Міністерство оборони України просить суд врахувати надані пояснення при прийнятті рішення у справі та розгляд справи проводити без його участі.
Заінтересована особа 5 – військова частина НОМЕР_1 , не скористалась своїм правом на подачу пояснень, свою позицію у цій справі не виклала.

Заяви та клопотання учасників справи.
Заінтересована особа 4 – Міністерство оборони України, у порядку представництва яке здійснює ОСОБА_5 , сформувавши документ у системі «Електронний суд», 16.03.2026 року, одночасно із письмовими поясненнями, одночасно заявила клопотання про розгляд цієї справи за відсутності уповноваженого представника зазначеної заінтересованої особи.
Заінтересована особа 3 – Сколівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 01.04.2026 року через канцелярію подала у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 2519, про розгляд цієї справи за відсутності уповноваженого представника зазначеної заінтересованої особи.
Заінтересована особа 2 – ОСОБА_3 , 15.04.2026 року засобами електронного зв`язку подав у Сколівський районний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № ЕП-572, про розгляд цієї справи за його відсутності.
Заявниця ОСОБА_1 , у порядку представництва, котре здійснює адвокат Леонтьєв О.В., сформувавши документ у системі «Електронний суд», 10.05.2026 року подала у Сколівський районний суд Львівської області клопотання, що було зареєстровано в діловодстві за вх. № 3804, про долучення до матеріалів справи листа Донецької обласної державної адміністрації за вих. № 18/0/357-26 від 21.04.2026 року з інформацією про окупацію м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади Донецької області.
Будь-яких інших заяв та/чи клопотань від учасників цієї справи до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 10.03.2026 року дану заяву про оголошення фізичної особи померлою прийнято до розгляду. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження судом у складі головуючого – судді Микитина В.Я., присяжних Габаль Л.М. та Пастернака М.А. Визначено дату та час судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті – 16.04.2026 року, 12:00 год. Визначено, що до початку розгляду справи відсутня потреба встановлювати осіб, які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитувати відповідні організації, оскільки до матеріалів заяви долучено матеріали службового розслідування, проведеного військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України за фактом зникнення безвісти молодшого сержанта ОСОБА_4 . Підстав вживати заходів щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, на даному етапі не виявлено.
Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області (головуючий – суддя Микитин В.Я., присяжна Габаль Л.М.) від 16.04.2026 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, судовий розгляд у зв`язку із відрядженням присяжного Пастернака М.А. відкладено. Визначено дату та час нового судового засідання щодо розгляду цієї справи по суті – 14.05.2026 року, 12:00 год..
Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.
Заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Леонтьєв О.В. в судовому засіданні надати пояснення, відповідно до яких повністю підтримали подану заяву і просили її задовольнити з підстав, що в ній викладені.
Заінтересована особа 1 – ОСОБА_2 , будучи присутнім в судовому засіданні надав пояснення, які в цілому стверджують небезпідставність усіх факторів, які вказують, що його син – ОСОБА_4 загинув у 2023 році в м. Бахмут Донецької області.
Інші учасники справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі, у порядку, передбаченому ч. 9 ст. 128 ЦПК України, проте ніхто з них не з`явився/ не забезпечив явки уповноважених представників. 

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд дійшов такого висновку.
Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення Європейського Суду з прав людини від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70). 
Згідно із ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
В силу частин 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
В силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд встановив наступне.

Фактичні обставини справи.
Судом під час розгляду даної справи у порядку окремого провадження встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином заявниці ОСОБА_1 та заінтересованої особи 1 ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 . Місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 є с. Орява Стрийського району Львівської області (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 27-31 і 44).
Відповідно до матеріалів акта службового розслідування та витягів з наказів командира військової частини НОМЕР_1 , встановлено наступну хронологію проходження служби та обставин зникнення ОСОБА_4 .. Так, після призову 01.03.2022 року, ОСОБА_4 зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 (наказ командира в/ч НОМЕР_4 від 21.09.2022 року № 254), з 15.01.2023 року призначений головним сержантом розвідувального взводу НОМЕР_5 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 (наказ від 15.01.2023 року № 16), 19.02.2023 року прибув у район виконання бойових завдань (наказ від 19.02.2023 року № 53). Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2023 року № 63, ОСОБА_4 виключений з котлового забезпечення як зниклий безвісти 27.02.2023 року під час стрілецького бою в районі населеного пункту Бахмут Донецької області. Відповідно до витягу з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 за 27.02.2023 року (від 21.03.2023 року № 1357), в той день внаслідок штурмових дій противника в районі м. Бахмут Донецької області ОСОБА_4 зник безвісти. Наведені обставини підтверджуються також письмовими поясненнями, відібраними в ході службового розслідування, з-поміж іншого, від командира 1 розвідувального відділення розвідувального взводу НОМЕР_5 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_6 , від оператора відділення безпілотних авіаційних комплексів розвідувального взводу 3 аеромобільного батальйону солдата ОСОБА_7 , від командира 3 розвідувального відділення розвідувального взводу старшого солдата ОСОБА_8 .. Всі троє очевидців одностайно підтверджують факт зникнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час стрілецького бою поблизу м. Бахмут Донецької області за обставин, що загрожували його смерті, а двоє з них – сержант ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_7 – безпосередньо спостерігали через тепловізор тіло ОСОБА_4 та одноголосно дійшли висновку про його вірогідну загибель. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2023 року № 1429, службове розслідування визначено завершеним, встановлено, що з 27.02.2023 року по теперішній час місцезнаходження ОСОБА_4 невідоме і зв`язок з ним відсутній (копії знаходяться в матеріалах справи, а. с. 46-61).
Згідно з сповіщенням сім`ї (близьких родичів) про зниклого безвісти ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.03.2023 року за № 1025, адресованому заявниці ОСОБА_1 повідомлено про зникнення безвісти сина ОСОБА_4 27.02.2023 року в результаті стрілецького бою в районі м. Бахмут Донецької області (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 45).
Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 12023141300000052, зареєстрованого 14.03.2023 року, заявниця ОСОБА_1 звернулась у ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області із заявою щодо розшуку її сина ОСОБА_4 , який перебував на військовій службі і 27.02.2023 року зник безвісти внаслідок скидання КАБ противником біля населеного пункту Бахмут Донецької області (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 42).
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 04.07.2023 року за номером 20230704-370, ОСОБА_4 внесений до відповідного реєстру, статус набуто 23.06.2023 року, пошук особи здійснює ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 41).
Відповідно до виписки ДП «Український національний центр розбудови миру» від 25.02.2026 року за вих. № 08-06/10974 та відповіді Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених при СБУ від 11.02.2026 року за вих. № 34.7-зв-1556, жодних відомостей про перебування зниклого військовослужбовця ОСОБА_4 у полоні держави-агресора – ні через Міжнародний комітет Червоного Хреста, ні з інших відкритих джерел – не отримано, немає (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 62-63).
Відповідно до відповіді Донецької ОДА від 21.04.2026 року за вих. № 18/0/357-26, на підставі наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376, місто Бахмут Бахмутської міської ТГ Донецької області (UA14020010010059145): у період з 24.02.2022 року по 12.12.2023 року – входило до переліку територій активних бойових дій (розділ І, пункт 2.2 «Донецька область»); з 13.12.2023 року і по теперішній час – тимчасово окупована російською федерацією територія (копія знаходиться в матеріалах справи, а. с. 115).

Релевантні норми і джерела права, застосовані судом при ухваленні рішення.
Згідно з пунктом 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом ч. 2 ст. 46 вказаної норми, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020, принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання. Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.
Відповідно, у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. При цьому, приписи ч. 2 ст. 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. 1 Закону України від «Про правовий режим воєнного стану»).
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): - воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії – форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії – організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій – визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року за єдиним унікальним номером судової справи 755/11021/22 висновано, що шість місяців, які визначені в реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309. У цьому Наказі № 309 зазначені: (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж, цей Наказ № 309 містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у наведеній вище постанові наголосила на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності. Україна є соціальною, правовою державою (ст. 1 Конституції України); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч. 1 ст. 3 Конституції України). В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (ч. 1 ст. 263 ЦПК України). Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.
Велика Палата Верховного Суду також наголосила, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим ч. 2 ст. 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

Узагальнена оцінка доводів та аргументів, за результатами розгляду цієї справи.
Узагальнюючи таку оцінку, спершу належить вказати, що ч. 1 ст. 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». 
Своєю чергою, у ч. 2 ст. 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно, бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у ч. 2 ст. 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Вочевидь, саме тому законодавець у 2018 році вніс зміни до ч. 2 ст. 46 ЦК України, доповнивши частини 2 і 3 ст. 46 ЦК України після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».
Окрім того, потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина 2 ст. 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Речення друге ч. 2 ст. 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Своєю чергою, оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) – це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Водночас, законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
У цій справі, встановлено, що 10.03.2026 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до Сколівського районного суду Львівської області із заявою про оголошення загиблим її сина – ОСОБА_4 , який проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 і 27.02.2023 року зник безвісти під час стрілецького бою в районі м. Бахмут Донецької області за обставин, що загрожували смерті. Матеріалами справи в їх сукупності підтверджено: факт зникнення безвісти 27.02.2023 року під час активних бойових дій; отримання офіційного сповіщення про зникнення; вірогідну загибель – зафіксовану безпосередніми очевидцями за допомогою тепловізора; тривалу відсутність будь-яких відомостей про місцеперебування, стан здоров`я або перебування в полоні держави-агресора; внесення до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин.
Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року № 376, активні бойові дії у місті Бахмут Бахмутської міської ТГ Донецької області тривали у період з 24.02.2022 року до 12.12.2023 року. Таким чином, ОСОБА_4 зник безвісти 27.02.2023 року під час активних бойових дій на відповідній території.
Застосовуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, сформований у постанові від 11.12.2024 року за єдиним унікальним номером судової справи 755/11021/22, суд виходить з того, що шестимісячний строк, передбачений реченням другим ч. 2 ст. 46 ЦК України, відраховується від 12.12.2023 року (дня закінчення активних бойових дій у м. Бахмут Донецької області) і сплив 12.06.2024 року. Таким чином, станом на дату розгляду цієї справи, зазначений шестимісячний строк давно минув, як і дворічний строк, передбачений реченням першим ч. 2 ст. 46 ЦК України (від 12.12.2023 року + 2 роки = 12.12.2025 року). 
Суд вважає, що сукупність наявних у справі доказів дає достатньо підстав для застосування, як шестимісячного строку, так і дворічного строку, оскільки існують як вагомі підстави для припущення про загибель ОСОБА_4 , й без обґрунтованих підстав очікувати появи нових відомостей про його місцезнаходження, так і беручи до уваги сплив дворічного строку за наведених обставин.
Виходячи з наведеного, заява ОСОБА_1 про оголошення померлим її сина ОСОБА_4 , який зник безвісти 27.02.2023 року під час виконання бойового завдання, підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці ОСОБА_1 , що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Окремо належить зазначити, що положеннями ч. 2 ст. 47 і ч. 1 ст. 48 ЦК України визначено, що спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Щодо розподілу судових витрат у справі.
В силу ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі, що розглядається за правилами окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись статтями 5, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 293-294, 305-308, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Сколівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Міністерства оборони України та військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, про оголошення фізичної особи померлою, - задовольнити.
Оголосити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уродженця с. Орява Стрийського району Львівської області, який 27.02.2023 року зник безвісти за особливих обставин під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, - померлим.
Датою і місцем смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , м. Бахмут Донецької області.

Роз`яснення щодо виконання рішення суду та наслідки одержання судом заяви про появу фізичної особи, яку було оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи.
Рішення суду після набрання ним чинності направити в Сколівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, - для реєстрації факту смерті та Львівському державному нотаріальному архіву, з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу, - для вжиття заходів з охорони спадкового майна.
У разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. 

Повне найменування учасників справи.
Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: не зазначена; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.
Заінтересована особа 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_2 ; адреса електронної пошти: не зазначена; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.
Заінтересована особа 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_8 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: не зазначена; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.
Заінтересована особа 3: Сколівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, код у ЄДРПОУ: 20849743; місцезнаходження юридичної особи: вул. Д. Галицького, 38, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 82600; адреса електронної пошти: vcs@sk.lv.drsu.gov.ua; електронний кабінет у ЄСІТС: наявний.
Заінтересована особа 4: Міністерство оборони України, код у ЄДРПОУ: 00034022; місцезнаходження юридичної особи: п-т. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168; адреса електронної пошти: admou@post.mil.gov.ua; електронний кабінет у ЄСІТС: наявний
Заінтересована особа 5: військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України, код у ЄДРПОУ: НОМЕР_9 ; місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_3 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_7 ; електронний кабінет у ЄСІТС: наявний.

Дата проголошення рішення суду: 19 травня 2026 року.

Суддя Володимир МИКИТИН

Присяжні: Лідія ГАБАЛЬ

Микола ПАСТЕРНАК