Справа № 344/23285/25 
Провадження № 2/344/2562/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ
28 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Польської М.В.,
секретаря судового засідання Соляник Т.І.,
за участю:
представника позивача Колесник Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колесник Тетяна Анатоліївна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав, – 
В С Т А Н О В И В: 
Позивач, у грудні 2025 року звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради та просила позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Позовні вимоги мотивує тим, що 26 грудня 2008 року між сторонами було укладено шлюб, який Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 жовтня 2019 року розірвано. У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти у зв`язку із збройною агресією рф проживають з матір`ю в м. Біла Церква, де вони перебувають як внутрішньо переміщені особи. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 жовтня 2020 було стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача, але згідно з Розрахунком заборгованості виданого Бахмутським відділом Державної виконавчої служби у Бахмутському району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.12.2025 року, заборгованість ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 18.06.2020 до досягнення повноліття, станом на 08.12.2025 року складає 252 926,70 грн., що свідчить про його систематичне ухилення від обов`язку утримувати дітей. Крім того, відповідач, ОСОБА_2 не бере жодної участі у житті дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 : не цікавиться їхнім здоров`ям, розвитком, потребами, не підтримує з ними спілкування та фактично повністю самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків.
Позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили розгляд без їх участі, щодо заочного розгляду справи не заперечили. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, пояснень по суті позовних вимог не надавав, відзив не направляв до суду.
Представник Органу опіки та піклування надав 17.04.2026 року суду затверджений виконкомом висновок, згідно якого ООП вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача стосовно дітей, розгляд справи просила проводити без їх участі.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи 26 грудня 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (на даний час ОСОБА_1 ), було укладено шлюб.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 жовтня 2019 року по справі № 428/6112/19 шлюб між сторонами було розірвано.
У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Діти зареєстровані за місцем проживання у АДРЕСА_1 , однак фактично проживають разом із позивачем та її матір`ю, бабусею дітей, за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із збройною агресією рф, де вони перебувають як внутрішньо переміщені особи, що підтверджується відповідними довідками про взяття на облік ВПО.
Діти постійно проживають у місті Біла Церква, відвідують та навчаються у закладах освіти цього міста та перебувають на повному утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.
Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 жовтня 2020 року по справі № 428/5010/20 було стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача, видано Виконавчий лист, який передано на примусове виконання до Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).
Згідно з Розрахунком заборгованості виданого Бахмутським відділом Державної виконавчої служби у Бахмутському району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.12.2025 року, заборгованість ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 18.06.2020 до досягнення повноліття, станом на 08.12.2025 року складає 252 926,70 грн., що свідчить про його систематичне ухилення від обов`язку утримувати дітей.
Крім того, як стверджує позивач, відповідач ОСОБА_2 не бере жодної участі у житті дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зокрема не цікавиться їхнім здоров`ям, розвитком, потребами, не підтримує з ними спілкування та фактично повністю самоусунувся від виконання свої батьківських обов`язків. Єгор, взагалі не пам`ятає батька, оскільки відповідач жодним чином не проявляв турботи чи інтересу до нього. Відсутні будь-які спроби відповідача встановити контакт з дітьми, висловити батьківську любов або навіть формальні прояви уваги, зокрема, він жодного разу не привітав дітей з днем народження.
Отже, відповідач не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, не сприяє формуванню їхнього світогляду та засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не забезпечує доступ дітей до культурних, духовних та інших соціально значущих цінностей, що є прямим порушенням ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства».
Крім того, відповідач неодноразово притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, що підтверджується, що підтверджується відповідними матеріалами, долученими до справи. За інформацією наданими працівниками поліції від 21.11.2025 року, відповідач зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, що свідчить про неможливість забезпечити дітям безпечне, стабільне, й здорове середовище виховання.
Наявність таких залежностей у відповідача об`єктивно унеможливлює належне виконання ним батьківських обов`язків.
Зазначені обставини як кожна окремо та в їх сукупності свідчать про свідоме ухилення відповідача від виховання дітей, демонструють відсутність реального наміру забезпечувати їм належні умови для розвитку та підтверджується наданими доказами.
Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).
Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
За статтею 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. 
Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися в т.ч. один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживалися до нього заходи реагування.
За змістом частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У справі «Мамчур проти України» (п. 100) зазначається, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (рішення у справі Йохансен, зазначеній вище, п. 78; рішення у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France), заява № 35991/04, п. 79, від 10 січня 2008 року; та у справі Р. І Х., зазначеній вище, пп. 73 та 81). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. 
Суд керується принципом інтересів дітей, позивач довела перед судом підстави для позбавлення відповідача як батька дітей, батьківських прав.
Згідно висновку, затвердженого рішенням виконкому Білоцерківської міської ради від 14.04.2026 року №276, ООП вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
За ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
На підставі наведеного, ст. ст. 164, 165 СК України та керуючись ст. ст. 3,4,13, 89, 141, 263-265, 268, 280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд – 
В И Р І Ш И В :
Задовольнити позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колесник Тетяна Анатоліївна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 30 квітня 2026 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА