Справа № 135/1831/25 
Провадження №2/148/723/26

Р І Ш Е Н Н Я 
 Іменем України 

20 квітня 2026 року Тульчинський районний суд 
Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., 
при секретарі Ліванчук А.Ф.,
представника позивача Скаска В.О.,
представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, 

В С Т А Н О В И В:
Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" (надалі ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС") звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 21.10.2020 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та відповідачем було укладено договір №3085218 (надалі - кредитний договір) за допомогою ІКС, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний застосунок "CreditPlus", ідентифікація споживача здійснюється при його вході в особистий кабінет/мобільний застосунок "CreditPlus" шляхом перевірки кредитодавцем правильності введення коду, направленого кредитором на мобільний телефон споживача, вказаний при вході.
За умовами даного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту 15000 грн, строк кредиту 360 днів.
ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в розмірі, передбачених договором №3085218. 
Відповідач же належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала.
26.08.2021 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір №26082021, у відповідності до умов якого ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" відступило на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором№3085218. 
23.05.2024 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" було укладено договір №23/05/24, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "ЄАПБ" відступило на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3085218. 
Станом на день звернення до суду з даним позовом загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором №3085218 від 21.10.2020 становить 49150 грн, з яких: 15000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 34150 грн - заборгованість за нарахованими процентами.
У зв`язку з невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3085218 від 21.10.2020 в розмірі 49150грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розгляд справи провести у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. В судовому засіданні 30.03.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві та відповіді на відзив обставини та просив позов задовольнити. В матеріалах справи наявна відповідь на відзив, згідно якої представник позивача просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Вважає, відзив необгрунтованим з огляду на наступне. Відповідачем не надано будь-яких доказів погашення заборгованості за договором ні новому, ні попередньому кредитору. Неповідомлення позичальника про уступку права вимоги не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором. До позовної заяви надано розрахунки заборгованості, з яких вбачається за який період нараховується заборгованість та за якою відсотковою ставкою. Укладаючи договір, сторони погодили можливість продовжити строк користування кредитом. 20.11.2020 та 26.12.2020 відповідач через особистий кабінет ініціювала продовження строку користування кредитом на 30 днів шляхом ініціювання платежу на користь Товариства у розмірі суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Оскільки відповідач після 26.12.2020 більше не ініціювала продовження кредиту, то починаючи з 26.01.2021 по 25.04.2021 їй нараховувалися проценти до узгодженого п.3.1. кредитного договору не більше 90 днів за стандартною процентною ставкою 1,9 % в день. Нарахування відсотків було здійснено в межах дії договору з урахуванням погоджених умов стороку договору та його пролонгації. Доказів щодо невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсотках чи контррозрахунку заборгованості, здійсненого відповідачем, в матеріалах справи немає. Строки позовної давності не були пропущені, а тому підстави для застосування наслідків спливу строків позовної давності відсутні. На підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а також їх вартості, до позовної заяви було надано достатні, належні та достовірні докази для підтвердження витрат на правову допомогу.
Також в матеріалах справи наявна відповідь на відзив, яка була надана після подання представником відповідача додаткових пояснень, а також заперечення на додаткові пояснення, згідно яких представник позивача вказала, що строни погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору Підстави виникнення заборгованості є законними а її розмір розумний та справедивий. З наданих відповідачем документів, вбачається, що чоловік відповідача проходить військову службу з 15.10.2025, а нарахування відсотків здійснювалося до 25.04.2021. Відтак проценти нараховані без порушення Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 
Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с.187, 188), про причини своєї неявки суд не повідомили. В судовому засіданні 30.03.2026 представник відповідача вказав, що вони з відповідачем визнають стягнення з неї фактично доведеного, обгрунтовуючи це доводами, наведеними у відзиві. В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позову або зменшити розмір стягнення до фактично доведеного та справедливого розміру штрафних санкцій. Вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволенню, оскільки розмір нарахувань є неспівмірним, необгрунтованим та не підтвердженим належними доказами. Позивач не надав належних доказів переходу до нього права вимоги саме за її договором. Вона не отримувала повідомлення про заміну кредитора. Позивач не надав деталізованого розрахунку заборгованості. Витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн є явно завищеними та не підтверджені належними доказами фактичної сплати. Її фінансове становище є складним, у зв`язку із чим заявлена до стягнення сума є для неї непомірною. Просить застосувати строки позовної давності відповідно до ст.257 ЦПК України, оскільки останній платіж за кредитним договором здійснювався до 2020 року, а позов подано лише у 2025 році.
Також в матеріалах справи наявні додаткові пояснення, подані представником відповідача, згідно яких він просить звільнити відповідача від сплати відсотків та вказав, що заборгованість нараховувалась за період з 21.10.2020 по 25.04.2021, тобто поза межами строку дії договору, в той час як за умовами договору кредит надавався строком на 30 днів. Строк кредитування сплив 21.11.2020. Позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування кредитом у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом. Право кредитодавця нараховувати проценти обмежено строком кредитування, а в разі прострочення після спливу строку кредитування настають наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України.
У зв`язку з тим, що строк кредиту з 21.10.2020 до 21.11.2020, тому відсотки складають 8550 грн ( 15000 грн х 1,9 % = 285 грн в день х 30 днів = 8550 грн). Оскільки сплачена сума відсотків становить 11165 грн, тому 2615 грн (11165 грн - 85550 грн = 2615 грн) слід зарахувати в тіло кредиту, який буде складати 12385 грн ( 15000 грн - 2615 грн = 12385 грн).
Окрім того відповідач є дружиною військовослужбовця, а тому має право на звільнення від сплати процентів, які їй були нараховані.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21.10.2020 відповідач ознайомилася із паспортом споживчого кредиту, про що свідчить його копія (а.с.12-13) та того ж дня між нею та ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" було укладено договір №3085218про надання споживчого кредиту, який було укладено в електронній формі, підписання якого зі сторони відповідача було здійснено шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором М523544 21.10.2020 11:33:38, про що свідчить його копія (а.с.7-10), за умовами якого сторони погодили наступні умови: 
- п.1.1. Укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та /або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства;
- п.1.2. На умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором;
- п.1.3. Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 грн;
- п.1.4. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та умовах визначених в Розділі 4 цього договору;
- п.1.5. Тип процентної ставки - фіксована.Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить: 
- пп.1.5.1. Знижена процентна ставка 0,19 % в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку;
- пп. 1.5.2.Стандартна процента ставка 1,90 % в день від суми кредиту, застосовується: - у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пп.1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки; та - у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1- 4.6 цього договору; та - у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 Цивільного кодексу України.
Укладаючи цей договір, споживач підтверджує, що підставою для застосування зниженої процентної ставки, передбаченої цим договором є отримання споживачем від Товариства індивідуальної знижки на стандартну процентну ставку, відповідно до програми лояльності ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" для споживачів сервісу «CreditPllus» ( Офіційні правила розміщені на Веб-сайті). Таке зниження стандартної процентної ставки допускається за умови, що споживачем будуть виконані умови для її застосування - повернений кредит у строк та в порядку, що передбачені цим договором. У випадку невиконання споживачем умов для застосування зниженої процентної ставки, користування кредитом для споживача стає доступним виключно на стандартних умовах - за стандартною процентною ставкою. При цьому, споживач погоджується, що застосування стандартної процентної ставки не є наслідком погіршення умов користування кредитом для споживача (збільшенням процентної ставки), а є лише наслідком отримання споживачем послуги фінансового кредиту на звичайних(стандартних) умовах, що доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.;
- п.1.6. Мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби;
- п.1.8. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення дговору складає:
- пп.1.8.1. за зниженою ставкою - 15855 грн;
- пп.1.8.2. за стандартною ставкою - 23550 грн;
- п.2.1. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту;
- п.3.1. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт";
- п.3.2. До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день;
- п. 3.3. Розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та надає згоду Товариству, що використання стандартної процентної ставки відповідно до пп.1.5.2. договору є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору, оскільки, умови про встановлення різних процентних ставок за цим договором застосовуються автоматично за домовленістю сторін, та не вимагають підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього договору;
- п.4.1. Строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2.- 4.5 договору;
- п. 4.2. Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п.4.3 договору;
- п.4.3. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних нижче способів: - перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або - протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства info@creditplus.ua (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом;
- п.4.4. Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені споживачем Товариству в особистому кабінеті/зазначені в договорі;
- п.4.5. У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п.4.3 договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою;
- п.4.6. Вказаний порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту, сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки, воля сторін в даному випадку виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 ЦК України до письмової форми правочину;
- п.5.4. Споживач зобов`язаний: 1) у встановлений договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором; 2) повідомляти Товариство про зміну даних, зазначених у розділі 10 договору протягом 3-х календарних днів; 3) виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором, Правилами та чинним законодавством України;
- п. 6.1. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.6.1.1 договору.
Якщо відбулося продовження строку користування кредитом повернення кредиту та сплата процентів, що нараховуються в період пролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається споживачу в особистому кабінеті, крім випадку визначеного в пп.6.1.1 договору.
Для цілей цього договору, проценти, що нараховуються в період прострочення вважаються простроченими, та підлягають сплаті відповідно до черговості передбаченої пунктом 6.3. договору;
- п.9.2. Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним;
- п.9.12. Всі додатки до цього договору підписані сторонами є невід`ємною частиною договору.
Тоді ж між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та відповідачем було підписано Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту №3085218 від 21.10.2020 (а.с.11) - Графік платежів до договору про надання споживчого кредиту №3085218 від 21.10.2020, про що свідчить його копія (а.с.11), згідно якого дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів - 20.11.2020, сума кредиту - 15000 грн, сума нарохованих процентів - 855 грн.
ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, а саме, перерахувало відповідачу на його платіжну картку № НОМЕР_1 кредитні кошти в сумі 15000 грн, про що свідчить копія повідомлення ТОВ "ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" від 07.11.2025 Вих.№6153-ВП (а.с.18-20), у якому зазначено про успішність переказу коштів на картки клієнтів ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА", зокрема, про зарахування 21.10.2020 на картку № НОМЕР_1 коштів в сумі 15000 грн; копія повідомлення ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" від 11.11.2025 Вих.№10974 (а.с.21-22).
В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала.
Згідно картки обліку Договору №3085218від 21.10.2020 (розрахунку заборгованості) позичальника ОСОБА_3 , сформованої ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" (а.с.23-29), вбачається, що станом на 25.08.2021 загальний розмір заборгованості становить 49150 грн, з яких: 15000 - основний борг, 34150 грн - проценти. 
26.08.2021 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №26082021, про що свідчить його копія (а.с.31-33).
Згідно п. 1.1. договору факторингу за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Згідно п. 1.2 договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до копії акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №26082021 від 26.08.2021 (а.с.34) вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 5415, після чого, з урахуванням п.1.2. договору факторингу №26082021 від 26.08.2021, від клієнта до фактора переходить Права заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
Відповідно до витягу з Додатку №1 до договору факторингу №26082021 від 26.08.2021 - Реєстру боржників, сформованого 26.08.2021 (а.с.35), позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №3085218в розмірі 49150грн, з яких: 15000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34150 грн - сума заборгованості за відсотками.
23.05.2024 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" було укладено договір №23/05/24, про що свідчить його копія (а.с.38-42).
Згідно п. 1.1. договору факторингу за цим договором Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), в розмірі Портфеля заборгованості.
Згідно п. 1.2 договору факторингу до фактора переходять права клієнта у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували (передбачені кредитним (первісним) договором) на момент переходу цих прав. Права вимоги, які відступаються клієнтом фактору згідно цього договору, не обмежуються лише розміром заборгованості кожного боржника перед клієнтом, що зазначається в Реєстрі боржників. За кожним кредитним договором, вказаним в Реєстрі боржників, фактор має право нарахувати кожному боржнику штрафи, пені та будь-які інші суми до сплати за кредитним договором, якщо нарахування таких сум передбачено кредитним договором та/або законодавством, незалежно від того, чи здійснював нарахування таких сум клієнт і не зважаючи на те, чи зазначені такі суми в Реєстрі боржників.
Згідно п. 5.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги за Портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно Портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Акти прийому-передачі Реєстру заборгованостей (в електронному та паперовому вигляді) підписуються в день укладення цього договору.
20.12.2024 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" було укладено Додаткову угоду №1 до договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024, про що свідчить її копія (а.с.46-47), відповідно до умов якої вбачається, що сторони у зв`язку із виявленням технічної помилки (описки) внесли зміни в Реєстри заборгованостей, що є Додатками до договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024, а саме, до преамбули.
Відповідно до копії Акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей за договором факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 (а.с.49) вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв оригінал Реєстру заборгованостей №1 від 23.05.2024, Реєстру заборгованостей №2 від 23.05.2024, Реєстру заборгованостей №3 від 23.05.2024, Реєстру заборгованостей №4 від 23.05.2024, Реєстру заборгованостей №5 від 23.05.2024, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
Відповідно до копії Акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 (а.с.50) вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр заборгованостей №1, Реєстр заборгованостей №2, Реєстр заборгованостей №3, Реєстр заборгованостей №4, Реєстр заборгованостей №5 на електронному носії інформації -флеш-накопичувачі. 
Відповідно до копії Реєстру заборгованостей №1 від 23.04.2024 (а.с.51-53) та копії витягу з Реєстру заборгованостей №1 до договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 (а.с.54), позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №3085218в розмірі 49150грн, з яких: 15000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 34150 грн - сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується копією розрахунку заборгованості, складеного ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" станом на 03.12.2025 (а.с.30).
У зв`язку з невиконанням відповідачем її зобов`язань за кредитним договором представник позивача звернувся до суду з даним позовом.
Згідно копії свідоцтва про шлюб від 12.09.2024 серія НОМЕР_2 (а.с.150) вбачається, що 12.09.2024 відповідач зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 та змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .
Надаючи оцінку зібраним у справі доказам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Норми ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.
За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.
Згідно вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.
Згідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №3085218 від 21.10.2020, а відтак твердження відповідача та її представника щодо того, що до позивача не перейшло дане право вимоги є хибним.
Окремо слід зазначити, що оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювались, тому у даному випадку слід виходити з презумпції правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст.629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, оскільки не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору.
Таким чином, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитним договором відповідач порушує свої зобов`язання за ним.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач та її представник, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказують на недоведеність розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, а представник відповідача стверджує, що позивачем не надано належних доказів стосовно продовження строку кредитного договору. Також останній зазначає, що фактично позивачем заявлено до стягнення з відповідача проценти за користування кредитними коштами поза межами строку кредитного договору. 
У свою чергу представник позивача, заперечуючи доводи представника відповідача, вказував на правомірність всіх нарахувань, посилаючись при цьому на те, що 20.11.2020 та 26.12.2020 відповідач через особистий кабінет ініціювала продовження строку користування кредитом на 30 днів шляхом ініціювання платежу на користь Товариства у розмірі суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Оскільки відповідач після 26.12.2020 більше не ініціювала продовження кредиту, то починаючи з 26.01.2021 по 25.04.2021 їй нараховувалися проценти до узгодженого п.3.1. кредитного договору не більше 90 днів за стандартною процентною ставкою 1,9 % в день. 
Взявши до уваги доводи учасників справи, перевіривши розрахунок заборгованості (а.с.23-29), проведений первісним кредитором, та дослідивши умови кредитного договору судом встановлено, що даний розрахунок є вірним. Проценти нараховувалися первісним кредитором в межах строку кредитуваня, з урахуванням п.3.1. договору та пролонгації, яка передбачена розділом 4 договору, а не після закінчення строку дії договору.
Відтак суд приходить до висновку, що твердження представника відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків не заслуговують на увагу, а твердження позивача щодо розміру заборгованості є правильними. 
Позиція представника відповідача щодо звільнення відповідача від сплати відсотків у з`язку із тим, що вона є дружиною військовослужбовця також не заслуговує на увагу з огляду на таке.
Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
В свою чергу наявна в матеріалах справи копія військового квитка серія НОМЕР_3 ОСОБА_4 (а.с.146-149), чоловіка відповідача, свідчить про те, що останній призваний до ЗСУ за мобілізацією лише 15.10.2025, в той час коли нарахування відповідачу процентів за користування кредитом здійснювалося за період з 27.12.2020 до 25.04.2021. Відтак правова підстава для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, передбачена ч.15 ст.14 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", відсутня.
Доводи відповідача щодо застосування строку позовної давності не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовані твердженнями представника позивача, з огляду на наступне. 
Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 
За змістом ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові лише у випадку, коли позов доведений. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Враховуючи, що строк кредитного договору №3085218 від 21.10.2020закінчився 26.01.2021, тому саме з цієї дати та протягом наступних трьох років (до 26.01.2024) у первісного кредитора, а згодом його правонаступника  виникла можливість реалізувати своє право щодо стягнення кредитної заборгованості з відповідача в примусовому порядку через суд.
Водночас, судом враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався.
Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.
Тобто карантин діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023 включно.
Окрім того, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" внесено зміни до ЦК України, зокрема, у розділі "Прикінцеві та перехідні положення"пункт 19 викладено в такій редакції: У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
Законом України від 14.05.2025 № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", який набрав чинності 04.09.20205, пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було виключено.
Таким чином строк позовної давності був зупинений законодавцем, починаючи з 12.03.2020 до 03.09.2025 включно, а 04.09.2025 перебіг позовної давності поновився.
Правом на захист своїх інтересів ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС"  скористалося 16.12.2025, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції (а.с.1). Відтак на момент звернення ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до суду з позовом про стягнення заборгованості, трирічний строк, в межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права,пропущений не був.
Оскільки станом на день розгляду справи спір між сторонами не врегульований, відповідач заборгованість за кредитним договором не сплатила, тому суд приходить до висновку, що з відповідача, як позичальника, підлягає стягненню сума заборгованості за договором №3085218 про надання споживчого кредиту від 21.10.2020 в розмірі 49150грн. 
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 59 Конституції України гарантується кожному право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Пунктами 4, 6, 9 ч.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що:
- договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; 
- інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;
- представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до п.1, 6 ч.1 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017, визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Верховний Суд у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 вказав, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Відповідно до ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу було надано: копію договору №02-07/2024 про надання правничої допомоги від 02.07.2024 (а.с.61-63), укладеного між позивачем та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ "ЛІГАЛ АССІСТАНС" в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В., згідно якого вбачається, що сторони погодили, що вартість послуг узгоджується у заявці на надання юридичної допомоги, а факт надання послуг - актом про надання юридичної допомоги; копію прайс-листа АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС"(а.с.65), де визначені види послуг, одиниці виміру та їх вартість; копію заявки на надання юридичної допомоги №93 від 03.11.2025 (а.с.66), у якій сторони узгодили надання правових (юридичних) послуг по стягненню заборгованості з ОСОБА_3 , визначивши їх вартість у розмірі 16000 грн; копію витягу з акту №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 (а.с.62), згідно якого вбачається, що сторони погодили надання правових послуг щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на суму 16000 грн.
Відповідачем у відзиві заявлено про неспівмірність витрат на правову допомогу та вказано, що витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн є явно завищеними та не підтверджені належними доказами фактичної сплати.
Слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 вбачається, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
У пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зробила висновок про те, що: "витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини друга статті 137 ЦПК України). При прийнятті рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу слід керуватися такими критеріями: дійсність витрат, необхідність витрат, розумність розміру витрат, співмірність витрат».
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Судом встановлено, що фактично правнича допомога АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ "ЛІГАЛ АССІСТАНС" полягала у наданні усної консультації з вивченням документів та складанні позовної заяви.
Визначаючи заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу, оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи для сторін, ціни позову, суд вважає, що характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою. При цьому суд враховує, що справа, що розглядається є типовою, не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні, не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування, а тому суд вважає необхідним компенсувати позивачу понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. Саме така сума буде відповідати критерію реальності витрат на правову допомогу, розумності їхнього розміру та витраченому адвокатом часу.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн ( а.с.6).
На підставі викладеного, керуючись ст. 59 Конституції України, п. 4, 6, 9 ч.1 ст.1, п.1, 6 ч.1 ст.19, ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ст.3, 11 Закону України «Про електронну комерцію», ст.18 Закону України "Про електронні довірчі послуги", ч.15 ст.14 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651, п.1 ч.2 ст.11, указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", Законом України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" внесено зміни до ЦК України, Законом України від 14.05.2025 № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", ст.207, 253, 256, 257, 261, 267, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 599, 610-612, 626, 628, 629, 639, 1048-1050, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 137, 141, 223, 247, 263- 265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження якого: вул.Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, м.Київ, 03150, заборгованість за договором №3085218 про надання споживчого кредиту від 21.10.2020 в розмірі 49150 грн ( сорок дев`ять тисяч сто п`ятдесят гривень).
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження якого: вул.Ґедройця Єжи, 6, офіс 521, м.Київ, 03150, судові витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, а разом 7422,40 грн ( сім тисяч чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).  
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя: