ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
26.06.2026	Справа № 910/4585/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонортек» 
до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Джак Моторс Україна»
про стягнення 1.522.338,44 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

21.04.2026 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонортек» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джак Моторс Україна» про стягнення 1.522.338,44 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору транспортно-експедиторських послуг № 005/2023 від 01.08.2023 позивачем було надано транспортно-експедиторські послуги з супроводження контейнерів, включаючи витрати на супроводження, відшкодування витрат на штрафні санкції за понаднормове навантаження транспортного засобу, а також відшкодування витрат за простій, у зв`язку з чим позивач направив відповідачу акти наданих послуг та рахунки: № 247 від 03.12.2025, № 248 від 29.12.2025, № 249 від 29.12.2025, № 251 від 29.12.2025, № 252 від 29.12.2025, № 278 від 30.12.2025, № 281 від 30.12.2025, № 282 від 30.12.2025, № 288 від 30.12.2025, № 290 від 30.12.2025, № 292 від 30.12.2025, № 297 від 28.12.2025, № 311 від 30.12.2025, № 318 від 30.12.2025, № 320 від 30.12.2025, № 321 від 31.12.2025, № 322 від 31.12.2025, № 323 від 31.12.2025, № 325 від 31.12.2025, № 1 від 27.01.2026, № 2 від 27.01.2026 та № 3 від 27.01.2026 на загальну суму 1.522.338,44 грн. Відповідачем не було заявлено заперечень щодо наданих послуг, однак зазначені послуги залишилися неоплаченими. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вищевикладеними вимогами.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 відкрито провадження у справі № 910/4585/26 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
19.05.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю, оскільки позивач не організував належним чином транспортно-експедиторські послуги та порушив умови договору щодо погодження планів перевезень і подачі транспорту. Заявлені позивачем штрафні санкції за перевантаження та витрати за простій виникли виключно через дії або недогляд самого експедитора та залучених ним третіх осіб, тому вони не є обґрунтованими додатковими витратами в інтересах замовника і не підлягають відшкодуванню. Відповідач також зазначає, що підписаний акт звірки взаємних розрахунків засвідчує відсутність заборгованості станом на 02.05.2025, а вимоги щодо демереджу та зберігання за кордоном є сплаченими шляхом укладення договору відступлення права вимоги (цесії) з первісним кредитором ТОВ «МШК Україна».
03.06.2026 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі та надає заперечення на доводи відповідача, вказуючи що всі додаткові витрати є повністю документально підтвердженими належними первинними документами, серед яких договори з перевізниками, CMR-накладні, рахунки, акти та платіжні інструкції, які доводять фактичну сплату цих коштів позивачем. Відповідно до п. 3.3 договору направлені рахунки вважаються погодженими і обов`язковими для оплати, оскільки відповідач не надав щодо них жодних мотивованих заперечень у встановлений строк. Позивач наголошує, що акт звірки жодним чином не спростовує позовних вимог, оскільки спірні рахунки були виставлені через 7 місяців після дати закінчення цього акту і фізично не могли бути в ньому відображені. Щодо договору цесії позивач вказує, що він автоматично припинив дію 06.02.2026 через відсутність доказів своєчасної оплати відповідачем. Крім того, позивач зазначає, що відповідач у своїх власних актах (№ 158, № 122, № 81) фактично визнав наявність термінальних витрат по спірних контейнерах. 
04.06.2026 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що позивач не спростував жодних доводів відзиву та не надав доказів невідворотності штрафів чи необхідності їх здійснення саме в інтересах замовника. Відповідач стверджує, що вина експедитора у порушенні договору транспортного експедирування презюмується та не підлягає доведенню замовником. Також відповідач наполягає на доказовій силі акта звірки відповідно до принципу естопелю, оскільки за бухгалтерськими даними самого позивача боргу за 2024 рік станом на 02.05.2025 не існувало. Окремо відповідач заявляє заперечення проти прийняття судом нових доказів (актів), які позивач долучив до відповіді на відзив із порушенням процесуальних строків та норм статей 80 і 164 ГПК України, у зв`язку з чим просить суд повернути ці докази та залишити їх без розгляду. 
Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача проти прийняття судом поданих позивачем документів, оскільки 
Відповідно до ст. 166 Господарського процесуального кодексу України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу.
Статтею 165 Господарського процесуального кодексу України (ч. 6) передбачено, що до відзиву додаються, зокрема, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.
Отже, даними норами передбачено, що позивач не погоджуючись з наведеними у відзиві доводами відповідача повинен їх мотивовано спростувати, надавши належні та допустимі докази на їх підтвердження. 
В даному випадку подача відповідних документів позивачем для підтвердження обґрунтованості вимог позивача стала наслідком після викладених відповідачем у відзиві доводів.
Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, Господарський суд міста Києва,
ВСТАНОВИВ:

01.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сонортек» (далі - позивач, експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Джак Моторс Україна» (далі - відповідач, замовник) укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 005/2023 (далі - договір).
Відповідно до пп. 2.2.4, 2.3.15, 2.3.16, 3.13.3 цього договору визначено, що додаткові витрати, понесені експедитором в інтересах замовника, підлягають обов`язковому відшкодуванню останнім.
Згідно з пунктами 3.1, 3.2 та 3.3 договору додаткові витрати підлягають оплаті замовником на підставі виставлених рахунків протягом 2 (двох) банківських днів, а вартість послуг та розмір додаткових витрат узгоджується сторонами в рахунках.
На виконання положень договору позивач організував та надав відповідачу транспортно-експедиторські послуги з супроводження контейнерів, понісши в процесі виконання зобов`язань додаткові витрати на штрафні санкції, понаднормове навантаження транспортного засобу, демередж, зберігання вантажу за межами України та відшкодування витрат за простій автомобілів. 
На підтвердження надання послуг та виникнення додаткових витрат позивачем складені та надані до суду акти наданих послуг та рахунки № 247 від 03.12.2025, № 248 від 29.12.2025, № 249 від 29.12.2025, № 251 від 29.12.2025, № 252 від 29.12.2025, № 278 від 30.12.2025, № 281 від 30.12.2025, № 282 від 30.12.2025, № 288 від 30.12.2025, № 290 від 30.12.2025, № 292 від 30.12.2025, № 297 від 28.12.2025, № 311 від 30.12.2025, № 318 від 30.12.2025, № 320 від 30.12.2025, № 321 від 31.12.2025, № 322 від 31.12.2025, № 323 від 31.12.2025, № 325 від 31.12.2025, № 1 від 27.01.2026, № 2 від 27.01.2026 та № 3 від 27.01.2026, які були направлені позивачем на електронну адресу відповідача 22.02.2026.
Відтак, зобов`язання з оплати вказаних рахунків у відповідача виникали протягом 2 (двох) банківських днів з моменту їх отримання, тобто строк оплати сплив 24.02.2026.
Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати належним чином не виконав, виставлені рахунки не оплатив, акти не підписав та обґрунтованих заперечень не надав.
Внаслідок викладеного станом на день звернення до суду у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість. Позивач зазначає, що загальний розмір заявлених вимог, який підлягає стягненню, становить 1.522.338,44 грн.
Спір у справі виник внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати виставлених рахунків на відшкодування додаткових витрат за договором транспортного експедирування, що призвело до утворення заборгованості у вказаному розмірі.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 929 Цивільного кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно з п. 7.1 договору він набуває чинності з дати його підписання і діє до 31.12.2023, і якщо жодна із сторін за 30 днів до закінчення терміну договору не повідомить іншу сторону про розірвання договору, термін дії буде автоматично продовжуватися на кожний наступний календарний рік.
За умовами п. 2.2.4 договору експедитор має право на отримання від замовника відшкодування додаткових витрат, які виникли у експедитора при виконанні договору, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах замовника.
Пунктом 2.3.15 договору визначено, що замовник зобов`язаний оплатити експедитору вартість зберігання вантажу в портах відвантаження, перевалки, прибуття, а також демередж/детеншн (штраф за наднормативне використання контейнерного обладнання) відповідно до рахунків портів, морських перевізників або їх агентів.
Згідно зі ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.
Відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 договору додаткові витрати підлягають оплаті замовником на підставі виставлених рахунків протягом двох банківських днів з моменту їх отримання.
На виконання умов договору позивачем було організовано транспортно-експедиторські послуги з супроводження низки контейнерів відповідача, під час яких позивачем було понесено додаткові витрати, на відшкодування яких експедитор виставив замовнику рахунки № 247 від 03.12.2025, № 248 від 29.12.2025, № 249 від 29.12.2025, № 251 від 29.12.2025, № 252 від 29.12.2025, № 278 від 30.12.2025, № 281 від 30.12.2025, № 282 від 30.12.2025, № 288 від 30.12.2025, № 290 від 30.12.2025, № 292 від 30.12.2025, № 297 від 28.12.2025, № 311 від 30.12.2025, № 318 від 30.12.2025, № 320 від 30.12.2025, № 321 від 31.12.2025, № 322 від 31.12.2025, № 323 від 31.12.2025, № 325 від 31.12.2025, № 1 від 27.01.2026, № 2 від 27.01.2026 та № 3 від 27.01.2026 на загальну суму 1.522.338,44 грн.
Вищенаведені рахунки направлені відповідачу електронною поштою 22.02.2026, однак відповідачем не сплачені.
Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки суми, заявлені до стягнення, мають різну правову природу. 
Щодо вимог за рахунками № 247 від 03.12.2025 на суму 85.645,00 грн, № 248 від 29.12.2025 на суму 74.968,37 грн, № 249 від 29.12.2025 на суму 76.071,70 грн, № 251 від 29.12.2025 на суму 19.460,00 грн, № 252 від 29.12.2025 на суму 85.150,00 грн (загалом на суму 341.295,07 грн) (відшкодування витрат за претензіями за міжнародними вантажними перевезеннями та штрафними санкціями за понаднормове навантаження транспортних засобів). 
Статтями 10 та 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» регламентовано, що відшкодуванню підлягають виключно витрати, які були здійсненні в інтересах клієнта. Разом з тим, штрафи контролюючих органів за порушення габаритно-вагових норм (загальної маси автомобіля та навантаження на вісь) і правил перевезення перевізниками не є послугою чи додатковою витратою в інтересах замовника. Обов`язок щодо дотримання цих норм, враховуючи, що фактична вага вантажу була відома перевізнику згідно з супровідними документами (CMR-накладними), повністю покладається на перевізника або експедитора. Зазначені штрафні санкції є наслідком недотримання нормативних вимог третіми особами (перевізниками), залученими експедитором. Оскільки доказів наявності вини відповідача у нарахуванні таких штрафів суду не надано, покладення цих збитків на відповідача виключається, а тому вимоги за вказаними рахунками є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Стосовно вимог за рахунком № 278 від 30.12.2025 на суму 91.015,32 грн (відшкодування за простій автомобіля). 
Пунктом 2.3.15 договору передбачено обов`язок замовника оплатити експедитору вартість зберігання вантажу в портах відвантаження, перевалки, прибуття, а також демередж/детеншн (штраф за наднормативне використання контейнерного обладнання) відповідно до рахунків портів, морських перевізників/їх агентів. 
Тобто, наведеним положенням договору сторони погодили відшкодування замовником витрат за наднормативне утримання транспортних обладнань разом із супутніми термінальними платежами.
Позивачем надано первинні документи, а також проміжні акти №№ 158, 158/1, 158/2, 158/3 від 25.11.2024, підписані самим відповідачем, що свідчить про фактичне визнання ним наявності цих витрат. 
Відтак, вимоги у вказаній частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
При цьому, доводи відповідача про наявність акта звірки за період 01.01.2025 - 02.05.2025 не спростовують боргу, оскільки спірний рахунок виставлено пізніше.
Щодо вимог за рахунками № 281 від 30.12.2025 на суму 16.520,32 грн, № 282 від 30.12.2025 на суму 90.873,32 грн, № 290 від 30.12.2025 на суму 32.000,00 грн (загалом на суму 139.393,64 грн) (понаднормове використання автотранспорту та простій автомобілів). 
Факт надання послуг, належного виконання зобов`язань та понесення додаткових витрат експедитором в інтересах клієнта за цими епізодами повністю підтверджується наявними в матеріалах справи договорами з перевізниками (ТОВ «Лідер-Сервіс» та ТОВ «Транс-Логістик»), актами надання послуг (зокрема № К-115ш-24, К-120ш-24, № К-116ш-24, № К-117ш-24, № К-119ш-24, № К-120ш-24, № К-183ш-24, К-184ш-24, К-187ш-24), міжнародними автомобільними накладними (CMR № 6, № 7, а також на контейнери CAAU5183562, TCKU6566850, MRKU2231830, MRKU4208001, PONU7989743, MSKU1346903, MSKU1571268, MRKU4495468) та платіжними інструкціями позивача (№ 1304 від 23.05.2025, № 684 від 08.08.2024, № 785 від 28.09.2024, № 805 від 04.10.2024, № 820 від 11.10.2024), що підтверджують реальну оплату цих витрат залученим перевізникам. 
Крім того, відповідач безпосередньо визнав обґрунтованість та наявність цих витрат, підписавши власні двосторонні акти, а саме: № 127/9 від 27.08.2024 щодо рахунку № 281; акти № 122 від 13.08.2024, № 122/1 від 13.08.2024, № 122/2 від 14.08.2024 щодо рахунку № 282; а також акти від 11.06.2024 № 81, № 81/2, № 81/3, № 81/4 та № 81/5 щодо рахунку № 290. 
З огляду на підписання цих актів та відсутність доказів оплати з боку замовника, вимоги за вказаними рахунками є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно вимог за рахунками № 288 та № 292 від 30.12.2025 на суми 12.000,00 грн та відповідно 119.538,48 грн (загалом на суму 131.538,48 грн) (відшкодування витрат за простій автомобілів та понаднормове використання автотранспорту) суд вказує про їх обґрунтованість, оскільки понесення витрат експедитором в інтересах замовника підтверджується договорами, рахунками та актами від залучених перевізників ТОВ «Транс-Логістик» (рахунки та акти № К-132ш-24, К-133ш-24, К-134ш-24), ТОВ «СК Транс» (рахунок № 115 від 05.10.2024, акт № 114) та ТОВ «Лідер-Сервіс» (рахунки та акти № СФ-0000262, СФ-0000263 від 05.10.2024). Шлях прямування вантажу відображено у міжнародних автомобільних накладних CMR на контейнери CAAU5814307, FFAU3800210, BEAU5866612, MRKU2649501, MRKU4978933, MRKU5359131, MSKU9461098, MVIU0020466. Фактичне понесення додаткових витрат позивачем у цілях виконання договору доведено відповідними платіжними інструкціями про перерахування коштів перевізникам (№ 684 від 08.08.2024, № 1495 від 25.07.2025, № 1496 від 25.07.2025, № 1864 від 12.11.2025). Оскільки договором не встановлено присічних строків для пред`явлення додаткових рахунків, а реальність витрат підтверджена документально, ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Щодо вимог за рахунком № 297 від 28.12.2025 на суму 49.426,50 грн (відшкодування за понаднормовий простій автомобіля).
Судом встановлено, що простій виник у зв`язку з діями перевізника ФОП Дикун В.П.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2025 відкрито кримінальне провадження № 42025032010000243 за заявою про злочин від директора ТОВ «Джак Моторс Україна» Власенко К. щодо крадіжки перевізником майна у вигляді вантажу в контейнері MSMU4817891, що належить ТОВ «Джак Моторс Україна» і, відповідно до специфікації 2 до комерційного інвойсу, вартує 43.000,00 доларів США. Суть правопорушення полягала в тому, що ОСОБА_1 привласнив та не віддавав контейнер. У межах кримінального провадження проведені слідчі дії, контейнер арештований за рішенням суду, переданий ТОВ «Джак Моторс Україна», і тільки після цього підприємство подало заяву про отримання контейнеру та відсутність претензій. Разом з тим, в постанові про закриття кримінального провадження сам ОСОБА_1 сповістив слідчому, що автомобіль вийшов з ладу, він зняв контейнер та поставив авто на ремонт, через що не міг своєчасно доставити вантаж. Відтак, ТОВ «Джак Моторс Україна» не має вини в тому, що виник наднормовий простій автомобіля та перевізник привласнив контейнер (або відбулася поломка транспортного засобу). Ризики неналежного виконання обов`язків третіми особами несе експедитор, що виключає вину відповідача, тому у задоволенні цих вимог слід відмовити.
Стосовно вимог за рахунками № 311 від 30.12.2025 на суму 3.901,41 грн, № 318 від 30.12.2025 на суму 6.557,79 грн, № 320 від 30.12.2025 на суму 3.298,48 грн, № 321 від 31.12.2025 на суму 15.794,52 грн, № 322 від 31.12.2025 на суму 3.919,44 грн, № 323 від 31.12.2025 на суму 393.858,10 грн та № 325 від 31.12.2025 на суму 3.929,25 грн (загалом на суму 431.258,99 грн) (відшкодування витрат за демередж). 
Пунктом 2.3.15 договору передбачено обов`язок замовника сплачувати демередж/детеншн (штраф за наднормативне використання контейнерного обладнання) відповідно до рахунків портів, морських перевізників або їх агентів. 
Факт виникнення витрат в інтересах замовника доведений наявними в матеріалах справи договорами, CMR-накладними, актами (у тому числі актом від 24.12.2025 та документами від ТОВ «Олімп А.С.») та платіжними інструкціями про перерахування коштів позивачем (зокрема платіжною інструкцією № 1659 від 11.09.2025 та доказами сплати коштів ТОВ «Олімп А.С.»). 
Доводи відповідача про те, що перевізник проігнорував їхній адвокатський запит, не є належним доказом відсутності витрат позивача. Відтак, вказані вимоги є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Стосовно вимог за рахунками № 1 від 27.01.2026 на суму 29.816,91 грн, № 2 від 27.01.2026 на суму 179.518,03 грн та № 3 від 27.01.2026 на суму 129.075,50 грн (загалом на суму 338.410,44 грн) (демередж та зберігання вантажу за кордоном). 
Відповідач стверджував про погашення боргу шляхом укладення договору відступлення права вимоги (цесії) від 05.02.2026 з ТОВ «МШК Україна». Оскільки матеріали справи містять докази припинення дії зазначеного договору цесії з 06.02.2026 через порушення відповідачем строку оплати та відсутність доказів своєчасної оплати коштів первісному кредитору, набуття права вимоги не відбулося. Відповідно, борг відповідача перед позивачем не є погашеним, обов`язок відповідача відшкодувати позивачу документально підтверджені витрати за цими рахунками зберігається, право вимоги належить позивачу, і позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з демереджем, зберіганням вантажу та простоями, які документально підтверджені, у загальному розмірі 1.131.616,87 грн (91.015,32 грн + 139.393,64 грн + 131.538,48 грн + 431.258,99 грн + 338.410,44 грн). В іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. 
Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не спростовано належними засобами доказування факт надання послуг та виникнення додаткових витрат за частиною рахунків, однак доведено невідповідність заявленої позивачем суми в іншій частині умовам договору.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонортек» є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд - 

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Джак Моторс Україна» (02121, м. Київ, вул. Колекторна, 42А, каб. 209; код ЄДРПОУ 44675359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонортек» (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, 17, прим. 417; код ЄДРПОУ 42144136) 1.131.616 (один мільйон сто тридцять одну тисячу шістсот шістнадцять) грн 87 коп. заборгованості та 13.579 (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн 41 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя	В.В.Сівакова