Справа № 559/1009/26 
Провадження № 3/559/510/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2026   м. Дубно
Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Томілін О.М., розглянувши в м.Дубно справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до протоколу серія ЕПР 1 №612589 від 11.03.2026, 11.03.2026 о 18 год. 58 хв. по а/д М-19 Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче 201 км +770 м. у с.Зелене водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом SsangYong Korando, д.н.з. НОМЕР_1 , не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, перед зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з вантажним автомобілем MAN, д.н.з. НОМЕР_2 , з напівпричепом WIELTON, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснював обгін. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. У протоколі вказано, що водій ОСОБА_1 порушила п.п.2.3.б, 10.1 ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Щодо іншого водія ОСОБА_2 працівниками поліції також складено протокол за ст. 124 КУпАП. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у скоєнні інкримінованого правопорушення не визнала та пояснила, що 11.03.2026 вона керувала транспортним засобом SsangYong Korando у вказаному в протоколі місці з невеликою швидкістю до 50 км/год та збиралася здійснити поворот ліворуч, завчасно за 150 м. ввімкнувши відповідний покажчик. При цьому вона помічала позаду вантажний автомобіль, який її «прижимав», тобто їхав з невеликою дистанцією. Подивившись у ліве бічне дзеркало та переконавшись у тому, що ніхто не здійснює її обгін, вона розпочала маневр повороту. Коли виїхала на розподільчу смугу вона встигла зупинитися, оскільки позаду різко виїхав вантажний автомобіль і розпочав її обгін зліва. У результаті ДТП пошкоджено ліве дзеркало її автомобілю та бампер. Водій ОСОБА_2 на місці події спочатку повністю визнавав свою вину у ДТП, про що їй сказав, але у подальшому змінив свою позицію. 
Захисник Пасічник Ю.О. в судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_1 та просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у її діях складу інкримінованого порушення, про що у подальшому надав і письмове клопотання, в якому також просив закінчити розгляд справи в їх відсутність. 
Інші учасники у судове засідання також не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. 
Судом також досліджена схема місця ДТП, яка сталася 11.03.2026, та письмові пояснення учасників ДТП, відеозапис події, наданий стороною захисту, з якого, не дивлячись на його не якість, можна побачити, що водій SsangYong Korando, рухаючись з невеликою швидкістю, показує поворот ліворуч та починає здійснювати відповідний маневр, проте у цей час вантажний автомобіль, який рухався позаду розпочинає обгін та здійснює зіткнення. 
Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до п.2.3.б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
У ст. 280 КУпАП зазначається, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд вважає, що у даному випадку не доведено факту порушення ПДР водієм ОСОБА_1 , яка здійснюючи маневр повороту, діяла у відповідності до вимог ПДР, та, відповідно, причинно-наслідкового зв`язку між порушенням нею правил дорожнього руху та виниклою ДТП. Так, пояснення ОСОБА_1 є цілком логічними і послідовними та підтверджуються сукупністю наданих доказів. 
Достовірних доказів порушення ПДР ОСОБА_1 суду не надано та під час розгляду справи не встановлено. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку на органи поліції.
Крім того, згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка, згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права, зокрема справу «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), суд зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
Протокол сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами є лише початковим правовим висновком щодо дій певної особи та не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення. Зазначене узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey)). 
У рішенні у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року) ЄСПЛ розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
У відповідності до положень ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, вважаю за необхідне провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. 124, ст.ст. 247, 250, 251, 252, 283 - 284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом десяти днів із дня її винесення.

Суддя          О.М. Томілін