ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/886/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року (суддя Турова О.М.) про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо невжиття заходів з виключення відомостей з Єдиного державного реєстру боржників про ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження №55014458.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивачем подана апеляційна скарга, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було зазначено, що позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо невиключення відомостей відносно ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру боржників в межах виконавчого провадження №55014458, проте не враховано, що виконавче провадження № 55014458 є закінченим і саме тому не може бути застосована частина 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» якою передбачено оскарження дій чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.312 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як свідчать матеріали справи, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства і має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.
Суд зазначив, що ОСОБА_1 фактично не погоджується з бездіяльністю Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) щодо невиключення відомостей відносно ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру боржників в межах виконавчого провадження №55014458, відкритого 31.10.2017 з примусового виконання виконавчого листа №214/6608/15-к, виданого 13.10.2017 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу на підставі рішення цього суду, ухваленого в порядку цивільного судочинства, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в сумі 101 676,58 грн, та просить суд зобов`язати Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 в межах вказаного виконавчого провадження, в якому позивач є стороною (боржником), з огляду на що, ця справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідним місцевим загальним судом, який видав виконавчий документ, на підставі якого було відкрито вказане виконавче провадження, тобто Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач був боржником у виконавчому провадженні, відкритому державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з примусового виконання виконавчого листа №214/6608/15-к, виданого 13.10.2017 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в сумі 101 676,58 грн.
Згідно з листом №409187 від 25.12.2025 Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 24.12.2020 державним виконавцем відповідно до вимог п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, що не передбачає виключення з реєстру боржників.
Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідача щодо невжиття заходів з виключення відомостей відносно ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру боржників у виконавчому провадженні №55014458.
Колегія суддів зазначає наступне.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - це спір, у якому: 1) хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або 2) хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або 3) хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII установлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено у статті 287 КАС України та статті 74 Закону №1404-VIII, з аналізу яких випливає, що рішення, дії, бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення сторонами виконавчого провадження можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ.
Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо справ стосовно оскарження учасниками виконавчого провадження рішень, дій чи бездіяльності державного (приватного) виконавця є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ. За загальними правилами процесуальних кодексів скарги на рішення, дії та бездіяльність службових осіб під час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні.
Суд вірно врахував, що позивач оскаржує рішення, дії, бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні (де він є боржником), що відкрито на підставі судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У постанові від 22 січня 2020 року у справі № 340/25/19 за позовом фізичної особи до органу державної виконавчої служби про визнання неправомірною відмови щодо зняття арешту з майна та зобов`язання зняти арешт Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для визначення юрисдикції суду необхідно встановити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби з накладення арешту на певне майно, то такий спір треба розглядати за правилами адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності чи іншого речового права, то ці спори слід розглядати за правилами цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. Оскільки підставою позову позивачка визначила наявність арешту, накладеного на невизначене майно спадкодавця, що перешкоджає їй в оформленні спадкових прав на нерухоме майно, Велика Палата Верховного Суду вважала, що позов спрямований на захист цивільних прав позивачки, пов`язаний з оформленням права власності на спадкове майно та фактично є різновидом негаторного позову, який треба розглядати за правилами цивільного судочинства.
Повертаючись до обставин цієї справи, колегія суддів зазначає, що підставою позову у цій справі є наявність арешту, накладеного на майно, а не неправомірні дії органу державної виконавчої служби з накладення арешту на певне майно.
Суд апеляційної скарги не погоджується з доводами апеляційної скарги, про те, що ця справа має бути розглянута в порядку адміністративного судочинства.
Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, апеляційний суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватись в порядку цивільного судочинства.
Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.
Таким чином, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2026 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 17 червня 2026 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак 

суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш