ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний номер справи: 766/16500/25   Головуючий у 1-й інстанції: Майдан С.І.
Номер провадження: 22-ц/819/987/26      Доповідач: Воронцова Л.П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя- доповідач): Воронцової Л.П.,
суддів: Майданік В.В.,
Склярської І.В.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр",
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в м. Херсоні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 квітня 2026 року, ухвалене у складі судді Майдан С.І., в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ :
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимога
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (скорочене найменування - ТОВ "Коллект Центр") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10 жовтня 2019 року між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором в якості аналога власноручного підпису позичальника укладено Договір № 0504942904, відповідно до умов якого кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн, в межах строку дії договору, що становить 36 календарних місяців з дня його підписання з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов Договору. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 
14 липня 2021 року між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого "Інфінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0504942904. 
10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект Центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0504942904 до відповідача ОСОБА_1 . 
Оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, у неї виникла заборгованість у розмірі 88 270 грн 80 коп., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4 800 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 83 470 грн 80 коп. Проте, з урахуванням принципів розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 64 582 грн 80 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4 800 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 59 782 грн 80 коп., судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати, понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16 квітня 2026 року позов ТОВ "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ " Коллект Центр " заборгованість за Договором № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року у розмірі 64 582 грн 80 коп. станом на 09 жовтня 2025 року, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4 800 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 59 782 грн 80 коп., сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач належним чином не виконує обов`язки за укладеним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості, доказів на спростування вказаної заборгованості або про сплату боргу відповідач не надав, тому позовна вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 64 582 грн 80 коп. за кредитним договором є обґрунтованою. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено, суд стягнув з відповідача суму судових витрат, понесених на оплату судового збору у повному обсязі. Визначаючи розмір витрат, понесених професійну правничу допомогу, суд врахувавши складність справи, розгляд якої проводився в спрощеному провадженні, ціну позову та розмір задоволених вимог, вважав їх обґрунтованими та доведеними у розмірі 5 000 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 квітня 2026 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 травня 2026 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Воронцова Л.П. , судді: Майданік В.В., Склярська І.В.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 18 травня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
В установлений ухвалою суду строк скаржник усунула недоліки апеляційної скарги.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 26 травня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 01 червня 2026 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку спрощеного провадження.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і заперечення інших учасників справи
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на недоведення ТОВ "Коллект Центр" факту укладення кредитного договору саме з ОСОБА_1 , факту належної електронної ідентифікації відповідача, підписання нею договору, отримання кредитних коштів саме за договором № 0504942904, розмір заборгованості, законність нарахування процентів у сумі 59 782 грн 80 коп. та належний перехід права вимоги до ТОВ "Коллект Центр". В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання нею логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Суд першої інстанції не встановив, яким саме способом та ким були внесені персональні дані відповідача до системи, чи проходили перевірку, чи була встановлена особа заявника та чи підтверджувалася належність номера телефону відповідачу на момент оформлення заявки. Суд не з`ясував порядок формування номера договору, чи є цей номер самостійним унікальним ідентифікатором правочину або лише похідним від даних, внесених до системи кредитодавця. Суд не розмежував, чи був укладений первісний договір 10 жовтня 2019 року, чи була належним чином оформлена заявка на 4 транш 12 січня 2020 року, чи погоджувала відповідач умови саме цього траншу та чи можна стягувати проценти за весь заявлений період на підставі заявки зі строком 30 днів. Суд безпідставно послався на інформацію АТ КБ "ПриватБанк" про зарахування на рахунок відповідача 12 січня 2020 року коштів у розмірі 4 800 грн, оскільки сам по собі рух коштів не доводить, що відповідач укладала договір № 0504942904, підписувала Заявку-Анкету, отримувала та вводила одноразовий ідентифікатор, а також погодилася з процентною ставкою і можливістю нарахування процентів у заявленому позивачем розмірі. Суд не перевірив законність та правильність нарахування процентів, розмір яких змінювався після відступлення права вимоги і закінчення строку кредитування та дійшов помилкового висновку про визнання відповідачем заборгованості у зв`язку з частковим погашенням заборгованості. Суд першої інстанції відмовив у застосуванні позовної давності, посилаючись на карантин та воєнний стан, однак не здійснив детального розрахунку строку позовної давності щодо конкретного траншу, не встановив, коли саме виникло право вимоги за 4 траншем, коли закінчився 30 денний строк користування траншем, з якої дати почався перебіг позовної давності, чи стосується продовження або зупинення строків усіх заявлених вимог, чи може позивач вимагати проценти за весь заявлений період та чи були конкретні платежі, які могли перервати позовну давність. Суд першої інстанції також безпідставно стягнув з відповідача 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, що не відповідає критеріям розумності, співмірності та реальності таких витрат.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ТОВ "Коллект Центр" вважав доводи апеляційної скаргни безпідставними, просив відмовити у задоволенні скарги.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа відповідно до частини першої статті369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судами 
10 жовтня 2019 року між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0504942904, відповідно до умов якого сторони погодили, що ТОВ "Інфінанс" надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, а саме кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб згідно Правил надання грошових коштів за програмою "MoneyBOOM", а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені договором строки кредит та сплатити відсотки та інші платежі за користуванням кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами (пункту 1.1). Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатках до договору (пункт 1.2). Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) - 30 календарних днів. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії 20 000 грн. Відсоткова ставка дорівнює 1,75% за один день користування кредитом або 638,75% на рік (пункти 1.5, 1.6). Протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору, позичальнику надається право користуватися кредитними коштами, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та Правил. (пункт 1.7). Позичальник зобов`язаний повернути вчасно отримані кредитні кошти на сплатити відсотки за користування фінансовим кредитом та інші платежі, передбачені договором (пункт 2.9). Другий, третій та наступний фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заяви - анкети, яка є невід`ємною частиною даного договору (пункт 3.1.1). Підписання позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Виконання цих дій означає прийняття позичальникам всіх умов договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно з пунктом 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", прирівнюється до укладання договору в письмовому вигляді, у зв`язку з чим створює для позичальника та товариства такі ж правові зобов`язання та наслідки. Сторони погодили, що укладений в електронному вигляді договір буде зберігатися в особистому кабінеті позичальника на сайті товариства та може бути роздрукований позичальником у будь-який час (пункт 7.6).
12 січня 2020 року ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписала заяву-анкету на отримання кредиту на платіжну картку № НОМЕР_1 в розмірі 4 800 грн на строк користування 30 днів. Підписанням цієї Анкети-заявки відповідач підтвердила, що ознайомлена з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми "MoneyBOOM" та надала згоду на використання при укладенні правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора, в якості аналога її власноручного підпису. У заві анкеті на отримання кредиту позичальник зазначила особисті паспортні дані, РНОКПП, контактну інформацію, номер платіжного засобу, тощо.
12 січня 2020 року  ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписала акцепт оферти від 12 січня 2020 року на отримання 4 траншу кредиту згідно заявки-анкети №2628497503 від 12 січня 2020 року в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року та підтвердила, що згодна з умовами оферти ТОВ "Інфінанс", умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми "MoneyBOOM", затверджених наказом № 11/1 від 11 травня 2019 року, погодилася отримати 4 транш кредиту в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року, на нижчевикладених умовах, викладених в цьому Акцепті та надала згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису. Основні умови кредиту (траншу): розмір кредиту (траншу) 4 800 грн; строк користування кредитом (траншем) 30 днів; строк дії Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року - 3 роки. Відсоткова ставка: 1,225% за один день користування кредитом; Річна відсоткова ставка: 447,125 %. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 1 764 грн. . Реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) становить 447,125%. 
Відповідно до листа №7823_25703142728 від 03 липня 2025 року ТОВ "Універсальні платіжні рішення", на підставі договору між підприємствами на переказ коштів № ФК-П-17/08-04 від 03 серпня 2017 року успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 12 січня 2020 року о 10:44 на суму 4 800 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 46364242, призначення платежу: Зачисление 4800 грн на карту НОМЕР_2 .
Згідно з наданою АТ КБ "Приватбанк" на виконання ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 21 січня 2026 року інформацією щодо рахунків відповідача, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 у банкуАТ КБ "Приватбанк" емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). Номер телефону НОМЕР_5 находиться/знаходився в анкетних даних ОСОБА_1 . По рахунку(ах) НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ) було зарахування коштів на суму 4800 UAH від 12-01-2020 року.
Відповідно до виписки по рахунку(ах) НОМЕР_4 ) за період з 12-01-2020 - 12-01-2020 року вбачається зарахування на банківський рахунок ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 4800 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту від № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року, складеного первісним кредитором ТОВ "Інфінанс", станом на 14 липня 2021 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість в загальному розмірі 50 218 грн 80 коп., з яких 4 800 грн - заборгованість за позикою (кредитом) та 45 418 грн 80 коп.- заборгованість за процентами.
14 липня 2021 року між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі, за договором позики (фінансового кредиту) № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року, укладеним між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 .
Відповідно до платіжного доручення № М1 від 14 липня 2021 року ТОВ "Вердикт Капітал" здійснило оплату за договором факторингу №14-07/21.
З реєстру боржників до договору факторингу №14-07/21 від 14 липня 2021 року, вбачається, що новому кредитору передано право вимоги заборгованості ОСОБА_1 у загальному розмірі 50 512 грн 80 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 4 800 грн, заборгованість по процентах - 45 418 грн 80 коп.
Згідно з розрахунком заборгованості, проведеного ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 10 січня 2023 року становить 88 270 грн 80 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 4 800 грн, заборгованість по процентах - 83 470 грн 80 коп.
10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до боржників, у тому числі за договором позики № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року, укладеним між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 .
Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року підтверджено відступлення вимог за договором про відступлення права вимоги №10-01/2023 від ТОВ "Вердикт Капітал" до ТОВ "Коллект Центр".
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10-01/31 від 10 січня 2023 року ТОВ "Коллект Центр" набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 в загальному розмірі 88 270 грн 80 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 4 800 грн, заборгованість по процентах - 83 470 грн 80 коп.
Згідно з розрахунком заборгованості, проведеного ТОВ "Коллект Центр" заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 09 жовтня 2025 року становить 88 270 грн 80 коп., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4 800 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 83 470 грн 80 коп.
2. Мотивувальна частина
Позиція суду апеляційної інстанції
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає не в повній мірі.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Щодо клопотання позивача про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін.
01 червня 2026 року представник позивача ТОВ "Коллект Цент" подав до суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, посилаючись на виняткове значення даної справи для позивача.
Дослідивши клопотання, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження.
Відповідно до пункту 1 частини першої, частини другої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При цьому, згідно з частинами третьою, четвертою статті 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вищезазначеними вимогами.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Предметом даного спору є стягнення кредитної заборгованості у розмірі 88 270 грн 80 коп.
При визначенні порядку судового розгляду цієї справи судом застосовано процесуальні вимоги абз. 1 частини четвертої, частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України та із урахуванням предмету позову встановлено, що ця справа відноситься до категорії малозначних справ, а тому пріоритетним є вирішення справи у строк, передбачений статтею 371 ЦПК України за наявними в ній і додатково поданими доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги в порядку частини першої статті 369 ЦПК України .
Враховуючи викладене, та з огляду на те, що ТОВ "Коллект Цент" не доведено виняткових обставин щодо розгляду даної справи та не зазначено перешкод для розгляду апеляційної скарги без виклику учасників справи у судове засідання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перехід із розгляду справи без повідомлення учасників справи до розгляду справи з викликом сторін.
Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частинами першою-третьою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Зі змісту договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту 0504942904 від 10 жовтня 2019 року, заяви-анкети на отримання кредиту від 12 січня 2020 року, акцепту оферти від 12 січня 2020 року на отримання 4 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628497503 від 12 січня 2020 року, вбачається, що укладення цього Договору здійснювалося сторонами в електронній формі, із застосуванням електронного підпису. При цьому, через особистий кабінет на вебсайті ТОВ "Інфінанс" подано заявку на отримання кредиту від імені відповідачки та підтверджено умови отримання кредиту, шляхом акцепту. Доступ до особистого кабінету здійснюється позичальником після авторизації шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається кредитодавцем позичальнику в СМС-повідомлення або надається шляхом дзвінку на номер телефону, який вказаний позичальником на веб-сайті кредитодавця і який має юридичне значення ідентифікації позичальника у розумінні положень ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію".
Своїм підписом на договорі відповідачка підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
Перед підписанням договору ОСОБА_1 заповнила анкету на отримання кредиту у якій вказала: бажану суму кредиту 4 800 грн, термін кредитування, ціль кредиту, свої ідентифікаційні дані (РНОКПП), особисті дані, контактну інформацію, зокрема: мобільний телефон  НОМЕР_5 , е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , реквізити банківської платіжної картки для зарахування кредитних коштів № НОМЕР_1 . Анкета була підписана позичальницею 12 січня 2020 року електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису).
Зазначені у договорі про надання позики № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року, заяві-анкеті на отримання кредиту від 12 січня 2020 року персональні дані відповідача ОСОБА_1 повністю узгоджуються із її паспортними даними, інформацією АТ "КБ "ПриватБанк" про емітовану платіжну картку, фінансовий номер телефону, а також із контактними даними, які остання зазначала у заявах до суду.
При цьому, ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані в ході апеляційного перегляду справи відповідач не надала пояснень, яким чином її персональні дані потрапили до ТОВ "Інфінанс".
Колегія суддів зауважує, що генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через API-сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. 
Так, згідно зі статтями 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 08 травня 2024 року у справі № 381/1647/21, провадження № 61-4504св23).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що "стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню".
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22).
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18).
Колегія суддів звертає увагу, що відповідач, підписуючи договір про надання позики № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року та заяву-анкету на отримання кредиту від 12 січня 2020 року прийняла та погодилася з його умовами, та вказаний договір було укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію".
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої статті 76, частин першої-другої статті 77, частини другої статті 78, частини першої статті 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Твердження апелянта про неукладення нею договору про надання позики № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року, заяви-анкети на отримання кредиту від 12 січня 2020 року та відсутність доказів реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання нею логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору, не заслуговують на увагу.
Колегія суддів звертає увагу, що належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 не укладала і не підписувала кредитний договір, відповідачем суду не надано, а матеріали справи підтверджують зворотне.
Верховний Суд у своїй постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 виснував, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.
Таким чином, у контексті розуміння електронного правочину, вчинення дій з використанням особистого кабінету, логіну, паролю та/або одноразового ідентифікатора, наданого особі при реєстрації, створює презумпцію того, що ці дії вчинені саме цією особою. Якщо відповідач заперечує факт власного волевиявлення на укладення кредитного договору в електронній формі або стверджує, що електронний підпис був вчинений не ним, а іншою особою, тягар доведення цих обставин покладається саме на відповідача відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України.
Відтак, заперечення факту авторизації та підписання договору без надання належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність вад волевиявлення або вчинення електронного підпису іншою особою, не є достатньою підставою для спростування презумпції дійсності правочину та вчинення електронного підпису саме відповідачем. Відповідач ОСОБА_1 не надала жодних доказів несанкціонованого доступу до її особистого кабінету, використання її персональних даних третіми особами чи будь-яких інших обставин, які б свідчили про відсутність її волі на укладення договору або фальсифікацію електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Доказів того, що персональні дані відповідача (дані паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки, на яку первісним кредитором ТОВ "Інфінанс" здійснено перерахування кредитних коштів, номер телефону) були використані кредитором для укладення кредитних договорів від імені відповідача, такі як, зокрема, звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій, останньою суду не надано. 
При цьому, спірний договір, укладений між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ "Інфінанс" в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.
Факт перерахування грошових коштів за кредитним договором на обумовлену у договорі суму на належну ОСОБА_1 платіжну картку підтверджено листом № 7823_25703142728 від 03 липня 2025 року ТОВ "Універсальні платіжні рішення" та випискою АТ КБ "ПриватБанк" по рахунку(ах) НОМЕР_4 ) за 12 січня 2020 року.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів констатує, що доводи скаржника щодо заперечення факту отримання коштів в кредит є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про укладення між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту 0504942904 від 10 жовтня 2019 року, заяви-анкети на отримання кредиту від 12 січня 2020 року, таотримання 4 траншу кредиту згідно заявки-анкети №2628497503 від 12 січня 2020 року у розмірі 4 800 грн.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем доведено перехід права вимоги до відповідача як боржника, за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Відповідно до частин першої, другої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Звертаючись із даним позовом до суду, позивач просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року, укладеним між ТОВ "Інфінанс" та ОСОБА_1 у розмірі 64 582 грн 80 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4 800 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 59 782 грн 80 коп.
На підтвердження вказаної заборгованості надано розрахунки заборгованості:
- складений первісним кредитором ТОВ "Інфінанс", відповідно до якого заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 14 липня 2021 року становить 50 218 грн 80 коп., з яких 4 800 грн - заборгованість за позикою (кредитом) та 45 418 грн 80 коп.- заборгованість за процентами.
- складений ТОВ "Вердикт Капітал", відповідно до якого заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 10 січня 2023 року становить 88 270 грн 80 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 4 800 грн, заборгованість по процентах - 83 470 грн 80 коп.
- складений ТОВ "Коллект Центр", відповідно до якого заборгованість відповідача ОСОБА_1 станом на 09 жовтня 2025 року становить 88 270 грн 80 коп., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4 800 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 83 470 грн 80 коп.
Доказів часткового або повного виконання зобов`язань за кредитним договором матеріали справи не містять.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.
Враховуючи правову позицію Верховного Суду, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, керуючись частиною четвертою статті 367 ЦПК України, колегія суддів, перевіряючи розрахунок заборгованості в частині складової боргу за нарахованими процентами за користування кредитом, не може погодитися з його правильністю, з огляду на таке.
Згідно з частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Оскільки відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 10 жовтня 2019 року, максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) - 30 календарних днів, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом або 638,75% на рік (пункти 1.5, 1.6), позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування траншем згідно заявки-анкети № 2628497503 від 12 січня 2020 року (30 днів), тобто з 12 січня 2020 року до 11 лютого 2020 року, а після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати відсотки у розмірі, визначеному умовами договору, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.
У справі, що переглядається, таких позовних вимог не заявлено, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову в частині нарахування та стягнення з відповідачки заборгованості за простроченими відсотками поза межами строку кредитування (30 днів) з 12 лютого 2020 року по 09 жовтня 2025 року відсутні.
Колегія суддів зазначає, що вказівка у договорі на строк його дії 3 роки не є тотожним строку кредитування, який визначений тридцятиденним терміном, відповідно і нарахування відсотків за користування кредиту здійснюється у погоджений сторонами строк користування кредитними коштами (строк кредитування) конкретним траншем, а не у строк дії договору.
Таким чином, із відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ "Коллект Центр" підлягає стягненню заборгованість за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0504942904 від 10 жовтня 2019 року за тілом кредиту у розмірі 4 800 грн та за відсотками у розмірі 2 250 грн (4800 х 1,75% х 30 днів).
На вказане суд першої інстанції не звернув увагу, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позову в повному обсязі.
Разом з цим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо нездійснення судом першої інстанції детального розрахунку строку позовної давності щодо траншу від 12 січня 2020 року, оскільки судом вірно застосовано пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо продовження позовної давності на строк дії карантину та пункт 19 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України щодо зупинення перебігу позовної давності на строк дії воєнного стану. 
Так, відповідно до пункту 12 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. Ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022року у справі № 679/1136/21.
Карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, був відмінений на всій території України лише з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року (постанова Кабінету Міністрів України "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 27 червня 2023 року № 651).
Отже, строки, визначені, зокрема, статтею 257 ЦК України, продовжувались на весь строк дії карантину, тобто у період з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року.
Крім того, Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.
В подальшому, Законом 3450-ІХ від 08 листопада 2023 року пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України було викладено в такій редакції: у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, було введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022року строком на 30 діб.
В подальшому, відповідними указами Президента України строк дії воєнного стану в України неодноразово продовжувався та режим воєнного стану в Україні діє до теперішнього часу.
Пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" виключено з ЦК України на підставі Закону № 4434-IX від 14 травня 2025року, який набрав чинності 04 вересня 2025року.
Відтак, строк, визначений, зокрема, статтею 257 ЦК України, продовжувався на строк дії воєнного стану з 24 лютого 2022року і до 03 вересня 2025 року.
Таким чином, з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24 лютого 2022 року та по 04 вересня 2025 року перебіг строків позовної давності зупинено.
Отже, звертаючись з позовом до суду 03 листопада 2025 року, позивач не порушив строки позовної давності, а тому вказані доводи апеляційної скарги також безпідставними.
З урахуванням зазначеного, рішення суду першої інстанції слід змінити, зменшити загальну суму заборгованості, стягнутої із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Коллект Центр" із 64 582 грн 80 коп. (заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4 800 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 59 782 грн 80 коп.) до 7 050 грн, із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4 800 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 2 250 грн.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення стягнутої із  ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Коллект Центр" заборгованості із 64 582 грн 80 коп. до7 050 грн, із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4 800 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 2 250 грн.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до підпунктів б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 264 грн 52 коп. (2 422 грн 40 коп. х 10,92 % задоволених вимог).
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції, тому підлягає зміні розмір судових витрат, стягнених судом першої інстанції з 2 422 грн 40 коп. до 264 грн 52 коп.
Крім того, оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача ТОВ "Коллект Центр" на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 589 грн 45 коп. (2 906 грн 88 коп. х 89,08 %).
Також, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягають зменшенню витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу з 5 000 грн до 1 748 грн.
Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Таким, чином, в порядку перерозподілу судових витрат на підставі частини 10 статті 141 ЦПК України остаточно слід стягнути з ТОВ "Коллект Центр" на користь ОСОБА_1 різницю судових витрат в розмірі 578 грн 93 коп. (2 589 грн 45 коп. - (264 грн 52 коп. + 1748 грн).
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 16 квітня 2026 рокузмінити, зменшивши стягнуту із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр"суму заборгованості заборгованості із 64 582 грн 80 коп. до 7 050 грн, із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 4 800 грн; заборгованість за нарахованими процентами - 2 250 грн., суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви із 2 422 грн 40 коп. до 264 грн 52 коп., судових витрат понесених на професійну правничу допомогу з 5 000 грн до 1 748 грн.
На підставі частини 10 статті 141 ЦПК України остаточно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр"на користь  ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 578 грн 93 коп.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції - Верховного Суду.

Головуючий     Л.П. Воронцова

Судді:      В.В. Майданік

І.В. Склярська