П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/33761/25	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В.,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року, прийняте у складі суду судді Завальнюка І.В. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому позивач просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 155150005124 від 12.03.2025 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.02.2025 року, з зарахуванням до її страхового стажу наступні періоди роботи: 1977 рік, 1978 рік, за 1979 рік – 92 дні, за 1980 рік - 136 днів, 1981 рік, 1988 рік, 1994 рік, 1995 рік, 1996 рік, з 12.05.2004 року по 12.07.2004 рік, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17 січня 1995 року, провести розрахунок пенсії за віком з 12.03.2025 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області № 155150005124 від 12.03.2025 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 лютого 2025 року, з урахуванням висновків суду про наявність підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи, який зазначений в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 17 січня 1995 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що при винесенні оскаржуваного рішення судом не вірно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення повністю та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи в колгоспі з 10.04.1979 по 10.08.2000 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.01.1995, оскільки згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.01.1995, оскільки не зазначені документи (їх номер та дата) на підставі яких внесені записи про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві (колгоспі). Крім того, апелянт зазначає, що з 12.05.2004 по 12.07.2004 період роботи не підтверджується відомостями в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60 років у 2024 році, звернулася 27 лютого 2025 року до сервісного центру ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, яке уповноважене розглянути подану позивачкою заяву від 27.02.2025.
На підстави заяви та наданих документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області 12.03.2025 винесено рішення № 155150005124 про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи — 32 роки. 
Страховий стаж ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком становить 20 років 01 місяців 28 днів. 
За результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховані періоди роботи: 
- в колгоспі з 10.04.1979 по 10.08.2000 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.01.1995, оскільки не зазначені документи (їх номер та дата) на підставі яких внесені записи про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві (колгоспі). Для врахування до страхового стажу зазначених періодів необхідно надати уточнюючу довідку, видану за місцем роботи (правонаступником або уповноваженим органом) на підставі первинних документів із зазначенням встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі в громадському господарстві (колгоспі);
- з 12.05.2004 по 12.07.2004 - період роботи не підтверджується відомостями в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійне управління має обов`язок провести зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи у колгоспі з урахуванням інформації про виконання трудової участі позивачем, що міститься у трудовій книжці колгоспника. Крім того, за висновками суду, період з 12.05.2004 по 12.07.2004 не зарахований до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню уповноваженим пенсійним органом.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-IV.
Відповідно до приписів статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із приписами статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), частини першої статті 48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).
Згідно із пунктом 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних положень).
Цією постановою також затверджений зразок трудової книжки колгоспника, який передбачає, що трудова книжка колгоспника містить окремі розділи, зокрема: ІІІ «членство в колгоспі», де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV «відомості про роботу» відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V «трудова участь у громадському господарстві» встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Зміст наведених норм свідчить, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема, про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 по справі № 120/2366/21-а.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи трудової книжки колгоспника від 17.01.1995 року серії НОМЕР_1 , 10.04.1979 (запис 1) прийнята в члени колгоспу ім.Енгельса згідно поданої заяви (протокол №4 від 10.04.1979 року; 20.09.1983 рік (запис 2) звільнена з членів колгоспу ім.Енгельса згідно поданої заяви (протокол №9 від 20.09.1983 року; 01.04.1994 року (запис 3) прийнята в члени колгоспу ім.Енгельса згідно поданої заяви в якості повара (протокол №1 від 01.04.1994 року); 05.03.1997 року (запис 4) колгосп ім.Енгельса перейменовано в КСП «Долинське» (протокол №3 від 26.02.1997 року); 29.01.2000 ріку (запис 5) КСП «Долинське» реорганізовано в СПК «Долинське» (протокол №1 від 29.01.2000 року; 10.08.2000 року (запис 6) не працює в господарстві. При цьому всі записи засвідчені печаткою та підписами посадових осіб КСП.
Крім цього, трудова книжка щодо спірного періоду містить такі записи на сторінках 18-21: 
1) дата запису (рік) 1977, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 12, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 12, та сума 39,21, посада телятниця;
2) дата запису (рік) 1978, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 40, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 41, та сума 87,04, посада телятниця; 
3) дата запису (рік) 1979, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 205, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 92, та сума 180, посада телятниця; 
4) дата запису (рік) 1980, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 205, виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 136, та сума 270,98, посада телятниця; 
5) дата запису (рік) 1981, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 205 виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 243, та сума 711,02, посада телятниця; 
6) дата запису (рік) 1982, декретна відпустка; 
7) дата запису (рік) 1983, декретна відпустка по 20.09; 
8) дата запису (рік) 1988, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 19 виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 19, та сума 63,27 карб., посада повар; 
9) дата запису (рік) 1994, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 160 виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 165, та сума 1950000 карб., посада повар; 
10) дата запису (рік) 1995, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 240 виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 255, та сума 115524000 карб., посада повар; 
11) дата запису (рік) 1996, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 240 виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 204, та сума 212,22 грн., посада повар; 
12) дата запису (рік) 1997, 11 грн. за стаж.; 
13) дата запису (рік) 1998, декретна відпустка; 
14) дата запису (рік) 1999, декретна відпустка;
15) дата запису (рік) 2000, прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі в громадському господарстві 200 виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві 40, та сума 420 грн., посада повар; 
16) дата запису (рік) 2001, прочерк;
17) дата запису (рік) 2002, прочерк.
Трудова книжка колгоспника містить запис про членство ОСОБА_1 в колгоспі, робота в колгоспі підтверджується записами у трудовій книжці колгоспника, яка є основним документом про трудову діяльність членів колгоспу. 
При цьому, трудова книжка колгоспника свідчить про те, що в період з 1979 по 2000 рік ОСОБА_1 виконувала норму з виконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві в певні роки.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.
Крім того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках, іншу відповідальність.
З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємства, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.
Суд зауважує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Водночас, на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по інвалідності.
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29.03.2019 р. у справі № 548/2056/16-а, від 21.02.2018 р. у справі №687/975/17.
Колегія суддів вважає, що недоліки оформлення трудової книжки виявлені відповідачем, а саме не зазначення не номеру та дати документів, на підставі яких внесені записи про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві (колгоспі), не можуть вважатися достатніми і самостійними підставою для відмови позивачеві у зарахуванні періоду роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.
Крім того, Верховний Суд у постановах від 11.10.2023 у справі № №340/1454/21 та від 23.03.2022 у справі №535/1031/16-а зазначив, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Також Верховний Суд зазначив, що фактично, внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 12.05.2004 по 12.07.2004 не є підставою для позбавлення позивача права на призначення пенсії, оскільки позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена Верховним Судому постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, від 02.08.2022 у справі № 560/4616/20 та від 30.12.2021 у справі №348/1249/17.
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року – залишити без задоволення. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька