ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1321/26 Справа № 175/3502/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2026 року стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП),

за участю:
особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності     ОСОБА_1 
захисниці (в режимі відеоконференції)    Петренко І. Ф.
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень та судовий збір у сумі 665,60 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 13.02.2026 близько 18-00 години громадянин ОСОБА_1 знаходячись по АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насилля по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , що виражалось у словесних образах, погрозах фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її фізичному та психологічному здоров`ю.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що судом першої інстанції не встановлено всіх фактичних обставин справи, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про його винуватість, тому вважає постанову суду незаконною.
ОСОБА_1 зазначає, що за змістом протокола про адміністративне правопорушення не вказано в яких конкретно діях чи бездіяльності полягало застосування до потерпілої домашнього насильства, не конкретизовано вид протиправних дій та їх характер відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не вказано, яка шкода заподіяна, тобто не вказана об`єктивна сторона правопорушення. Заперечує викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини.
Позиції учасників апеляційного процесу.
У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити. Надав пояснення, відповідно до яких вину не визнає, з протоколом про адміністративне правопорушення не згоден, оскільки наразі існує майновий конфлікт між ним та його рідною сестрою, яка проживає на даний час з дружиною та підбурює останню до подання відповідних заяв до поліції, вважає викладені обставини штучно створеними та такими, що є наслідком зазначеного сімейного конфлікту.
Захисниця просила задовольнити апеляційну скаргу та закрити провадження у справі за відсутності складу правопорушення, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин правопорушення.
Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час апеляційного розгляду повідомлена належним чином, заяв та клопотань про відкладення судового засідання не подавала, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проведений за її відсутності.
Мотиви апеляційного суду.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, доходить наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи. 
Так, приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні даного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 958172 від 13.02.2026, письмових поясненнях потерпілої та картки обліку звернень щодо ОСОБА_1 .
Так, за змістом наданих письмових пояснень потерпілої, 13.02.2026 о 18-00 годині в АДРЕСА_2 , її чоловік ОСОБА_1 приїхав, вчинив конфлікт, в ході якого погрожував фізичною розправою, грохотав у двері, кричав.
Разом з цим, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) ОСОБА_2 стосовно обставин події вказала, що 13.02.2025 о 18-00 годині за місцем мешкання її чоловік вчинив конфлікт в ході якого кричав, погрожував фізичною розправою.
З наявного в матеріалах справи рапорту чергового відділення поліції №3 Дніпровського РУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області слідує, що 13.02.2026 о 19-05 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.02.2026 о 19-05 за адресою: АДРЕСА_2 , заявниця повідомляє, що за вищевказаною адресою прийшов чоловік з яким вона у розлучені і стукає в двері, перед цим він телефонував з погрозами заявниці та казав, що кине гранату. Вже неодноразово чоловік кривдив заявницю та може її покалічити з її слів. Кривдник знаходиться біля дверей та без ключа пробує відкрити замок у вхідних дверях.
Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду. 
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів причетності ОСОБА_1 до вчинення даного адміністративного правопорушення, зокрема, що він не вчиняв вказаних у протоколі дій, спростовуються зазначеними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, суд першої інстанції за встановлених ним обставин справи та наявних доказів правильно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП як домашнє насильство, тобто умисне вчинення діянь психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.
Складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.256 КУпАП, в ньому розкрита повністю об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вірно зазначена суть адміністративного правопорушення. Вказані у протоколі діяння, вчинені ОСОБА_1 , які виразилися у висловленні образ, нецензурній лайці та криках, підпадають під форму психологічного домашнього насильства, що мали наслідком завдання шкоди психічному здоров`ю потерпілої. У зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги про відсутність об`єктивної сторони правопорушення апеляційний суд вважає необґрунтованими.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які апелянт тлумачить на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2026 року стосовно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя         О. П. Піскун