СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/430/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Шутенко І.А.
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу КП "Харківські теплові мережі" (1029Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 16.04.2026 у справі № 922/430/26 (ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області суддею Погореловою О.В.)
за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Киценко Юрія Вікторовича, м. Харків
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Киценко Юрія Вікторовича, в якому просило стягнути на свою користь заборгованість за невиконання зобов`язань за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №13661 від 01.08.2008 по оплаті теплової енергії в сумі 44 305,15 грн за період листопад 2015 року – листопад 2021 року. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.
27.02.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Також відповідачем заявлено про сплив строку позовної давності.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.04.2026 у справі № 922/430/26 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось КП "Харківські теплові мережі", в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 16.04.2026 у справі № 922/430/26 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Також просить долучити до матеріалів справи копії актів підключення та відключення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивачем надано до суду договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 13661 від 01.08.2008, в п. 2.1. якого вказано, що теплова енергія постачається в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору у вигляді гарячої води. Відповідно до Додатку № 1 до договору № 13661, приєднане (максимальне) теплове навантаження об`єкту теплоспоживання відповідача становить 0,003 Гкал/год. Така ж сама інформація щодо теплового навантаження об`єкту відповідача відповідно до площі 110,3 кв.м. міститься у Додатку № 4 до договору № 13661. Таким чином, у зв`язку з відсутністю комерційних приладів обліку, нарахування були виконані розрахунковим способом з урахуванням максимального теплового навантаження на опалення, середньомісячної температури зовнішнього повітря, кількості годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. 
Щодо висновку суду першої інстанції про те, що копії розпоряджень Харківського міського голови не є належними доказами постачання теплової енергії, апелянт зазначає, що даний висновок суду прямо суперечить умовам договору №13661, укладеного між сторонами. Відповідно до п.п. 2.2 п. 2 договору, сторони досягли згоди, про те, що підключення споживачів в опалювальному сезоні здійснюється для об`єктів з єдиною системою теплопостачання на підставі рішення органів місцевого самоврядування про початок опалювального сезону. Відмова суду першої інстанції прийняти зазначені розпорядження як докази, на думку апелянта, є ігноруванням умов договору, які є обов`язковими для виконання сторонами згідно зі ст. 629 ЦК України. Також, апелянт зазначає, що оскільки об`єкт відповідача підключений до єдиної централізованої системи, технічно неможливо почати опалювальний сезон для всього міста за розпорядженням міського голови, оминувши конкретно цей об`єкт, якщо він не був офіційно відключений. Як стверджує апелянт, це розпорядження є актом загальної дії для всіх споживачів міста Харкова, і суд першої інстанції помилково розцінив його як документ, який не підтверджує факт постачання та споживання теплової енергії відповідачем, тоді як це — частина договірного механізму нарахувань. 

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП "Харківські теплові мережі" (1029Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 16.04.2026 у справі № 922/430/26.
Розгляд апеляційної скарги КП "Харківські теплові мережі" (1029Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 16.04.2026 у справі № 922/430/26 постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань - протягом 10 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення даної ухвали.
Витребувано з господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/430/26.

19.05.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 922/430/26.

Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2026 отримано всіма учасниками справи 13.05.2026 об 13:14 год., про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку учасникам справи електронного листа (ухвали Східного апеляційного господарського суду у даній справі).

22.05.2026 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 16.04.2026 у справі № 922/430/26 - без змін.
22.05.2026 від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.
22.05.2026 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

Розглянувши клопотання апелянта про долучення до матеріалів справи актів підключення та відключення, колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до ч. 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.
Апелянт у клопотанні про долучення нових доказів зазначає, що у зв`язку з технічними складнощами, пов`язаними з некоректною роботою системи «Електронний суд» в мережі Інтернет, позивачем не було фактично направлено/завантажено до суду копій відповідних актів при поданні позовної заяви, вказані обставини підтверджуються копіями скріншотів повідомлень адміністратора в чаті користувачів у системі «Електронний суд» на дату направлення/завантаження позовної заяви. Крім того, апелянт вважає, що з`ясувавши факт наявності недоліків позовної заяви (відсутність копій актів підключення опалення та відключення опалення), суд першої інстанції мав, на думку апелянта, можливість залишити позовну заяву без руху із наданням позивачу строку на усунення виявлених недоліків.
Між тим, прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 ГПК України підстав для їх прийняття фактично буде порушувати принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідно до статті 124, 129 Конституції України, статей 7, 13 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Поруч із цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 статті 13 ГПК України).
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18.
Також, колегія суддів відхиляє твердження апелянта про неможливість подання відповідних доказів до суду першої інстанції, у зв`язку з некоректною роботою системи «Електронний суд» та незавантаження вказаних доказів до системи, оскільки з додатків до позовної заяви вбачається відсутність зазначених апелянтом документів, отже його твердження про те, що вказані акти були подані до суду першої інстанції, але у зв`язку з некоректною роботою системи не завантажились, не відповідає дійсності.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання апелянта про долучення нових доказів у справі.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як свідчать матеріали справи, відповідач є власником нежитлових приміщень вбудованих в житловий будинок, нежитлові приміщення площею 110,30 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 2/2.
01.08.2008 між фізичною особою-підприємцем Киценко Юрієм Вікторовичем (споживач за договором, відповідач) та Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (теплопостачальна організація за договором, позивач) був укладений договір №13661 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до п. 1 якого, Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.
Відповідно до п. 2.1 договору, теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гаряче водопостачання - протягом року; кондиціювання повітря - по мірі необхідності та наявності технічної можливості.
Відповідно до додатку 1 від 01.08.2008 до договору №13661 від 01.08.2008 "Обсяги постачання теплової енергії Споживачу", Теплопостачальна організація постачає Споживачу протягом року теплову енергію в гарячій воді в обсягах Q рік = 5. 9131 Гкал за кожним видом і параметром теплоносія: 1.1. Приєднане (максимальне) теплове навантаження EQ = 0.003 Гкал/годину, в тому числі: на опалення Qo = 0.003 Гкал/годину (Теплове навантаження згідно акту обстеження № 177/933 від 15.08.08 та розрахунку виконаного Підприємство "Фора", 1998 р.).); на вентиляцію Qв = 0 Гкал/годину. 2. Ємність системи опалення та теплових мереж Споживача – 0.111 м.куб. 3. Загальна опалювальна площа S = 110.30 м. кв. (вбудоване в житло). 4. Розподіл теплової енергії в Гкал (для Споживача без комерційних приладів обліку розрахунковим методом; для Споживачів з комерційними приладами обліку – згідно з заявленою величиною) при середньомісячних температурах зовнішнього повітря.
Відповідно до п. 2.2 договору, приєднання об`єктів до систем теплопостачання проводиться у встановленому законодавством порядку. Підключення Споживачів в опалювальному сезоні здійснюється: для об`єктів з єдиною системою теплопостачання на підставі рішення органів місцевого самоврядування про початок опалювального сезону, згідно з затвердженим графіком. Самовільне підключення об`єктів теплоспоживання не припустимо.
Згідно п. 5.1 договору, облік споживання теплової енергії проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом (опалення, гаряче водопостачання) згідно з додатком 4.
Згідно додатку 4 від 01.08.2008 до договору №13661 від 01.08.2008 "Перелік об`єктів теплоспоживання": Адреса об`єкту теплоспоживання - вул. Ярославська, 2/2; Назва об`єкту теплоспоживання - ФОП Киценко Ю.В. магаз.непрод.товар.; Вбудованість/наявність обмежувального обладнання - вбудоване в житло; Облік споживання теплової енергії - розрахунковим способом; Навантаження, Гкал/годину (дата розрахунку теплового навантаження) - Qо - 0.003000; Qгв - 0.0, Qв - 0.0; площа кв.м. - 110.30.
Відповідно до п. 5.3 договору, споживач, що має прилади комерційного обліку, щомісячно подає до Теплопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку 5 до договору.
Відповідно до п. 5.5 договору, при відсутності приладів комерційного обліку або, якщо вони вибули з ладу з вини Споживача (несанкціоноване втручання в його роботу, порушення механічних та електронних пломб, механічне пошкодження приладів та елементів вузла обліку, закінченні терміну дії повірки тощо) обсяг теплової енергії, який постачається Споживачу в розрахунковому періоді, визначається Теплопостачальною організацією розрахунковим способом.
Відповідно до п. 6.1 договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій або в іншій формі, яка не суперечить чинному законодавству України, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів, діючих на період постачання теплової енергії, та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії, а при їх відсутності - виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень.
Згідно п.п. 6.3 - 6.7 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.
Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду самостійно, ініціативним дорученням сплачує Теплопостачальній організації вартість, зазначеної в додатку 1 до договору кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію Споживач здійснює: до 28-го числа поточного місяця, при розрахунках за показниками приладів обліку; до 18-го числа місяця, наступного за розрахунковим, при відсутності приладів комерційного обліку.
Розрахунки за показниками приладів комерційного обліку: якщо фактичне використання теплової енергії більше, ніж зазначене в договорі, це перевищення окремо оплачується Споживачем не пізніше 28-го числа поточного місяця; якщо фактичне споживання теплової енергії нижче від сплаченого зазначеного в договорі обсягу, вартість такого перевищення зараховується в рахунок оплати заявленого обсягу періоду, наступного за розрахунковим; якщо сумарне годинне договірне теплове навантаження перевищує 2,0 Гкал/годину Споживач самостійно сплачує вартість теплової енергії за фактичними показниками приладів комерційного обліку подекадно.
Розрахунки без приладів комерційного обліку: якщо обсяг фактично спожитої теплової енергії перевищує сплачений зазначений в договорі обсяг, вартість такого перевищення сплачується Споживачем не пізніше 18-го числа місяця, наступного за розрахунковим; якщо фактичне споживання теплової енергії нижче від сплаченого зазначеного в договорі обсягу, вартість такого перевищення зараховується в рахунок оплати зазначеного в договорі обсягу місяця, наступного за розрахунковим.
У разі зміни тарифів, затверджених органами місцевого самоврядування, Теплопостачальна організація повідомляє Споживача у відповідності з п. 4.2.4., Споживач здійснює розрахунки за спожиті послуги за новими тарифами з моменту їх введення. Зміна тарифів не є підставою для переукладання договору.
Згідно п.п. 10.1, 10.4 договору, цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2008 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.
Позивач вказував, що станом на час подання позовної заяви, з урахуванням часткових оплат, по особовому рахунку відповідача (17700-1548) обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію на потреби опалення по договору в сумі 44 305,15 грн, яка утворилася за період: листопад 2015 – листопад 2021.
Відповідачу направлялися рахунки-фактури, які в повному обсязі сплачені не були.
Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, колегія суддів виходить з наступного.
За змістом статей 4, 5 ГПК України, статті 15 ЦК України, можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для позивача, унеможливлює задоволення позову.
Предметом спору у цій справі є питання щодо наявності або відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за користування тепловою енергією, поставленої позивачем.
Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у різні періоди, за які позивачем у даній справі було здійснено нарахування теплової енергії, регулюються ЦК України, Законом України "Про теплопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі - Правила №630), Правилами користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила №1198), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (далі - Правила №830).
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За статтями 626-629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У Законі України "Про теплопостачання" та Правилах №1198 надано визначення поняттю "споживач", а саме:
- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору (Закон);
- споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (Правил);
- теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
У розумінні Закону України "Про теплопостачання" та Правил №1198 споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.
Відповідно до абзацу четвертого статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії.
Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" передбачений обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.
Зазначені положення кореспондуються з пунктами 4, 14 Правил №1198, якими передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією такий договір.
Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до частини шостої статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Позивач зазначав, що система опалення нежитлових приміщень, належних на праві власності відповідачу, централізована та єдина з системою опалення житлового будинку по вул. Ярославській, 2/2.
Підключення та відключення споживачів, що мають єдину з житловими будинками систему опалення, здійснюється одночасно з підключенням та відключенням внутрішньої системи опалення та гарячого водопостачання житлових будинків в цілому. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об`єднує усі приміщення в житловому будинку.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказував на те, що факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 2/2, які належать відповідачу на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №1777 від 18.03.2008, підтверджуються актами про підключення опалення на початку опалювальних сезонів 2015-2016, 2016-2017, 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021, 2021-2022 та відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів.
Разом з тим, актів про підключення опалення на початку опалювальних сезонів та відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів, на які посилається позивач в якості доказів на підтвердження факту споживання відповідачем теплової енергії, до матеріалів справи не надано.
Надані позивачем копії розпоряджень Харківського міського голови №72/1 від 07.10.2015, №20/1 від 01.04.2016, №70/1 від 13.10.2016, №14/1 від 03.04.2017, №67/1 від 05.10.2017, №18/1 від 06.04.2018 та №66/1 від 09.10.2018 не можуть бути прийняті в якості доказів постачання відповідачу та споживання останнім теплової енергії, оскільки не підтверджують такого факту.
Позивач вказував, що до грудня 2019 року розподіл теплової енергії між житловою частиною будинку та нежитловими приміщеннями здійснювався згідно з пунктами 20 та 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 № 1198, у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку (юридичні особи у житловому будинку мають єдину систему теплопостачання з житловим будинком, та не мають окремих приладів обліку) обсяг фактично спожитої теплової енергії визначався пропорційно тепловим навантаженням (окремо по житловій частині будинку та по кожному нежитловому приміщенню) з урахуванням середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря і кількості годин роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. У зв`язку з тим, що споживачі, відповідно до умов договору мають різні температури у приміщенні, розподіл теплової енергії виконується відповідно до потреби в опаленні за формулою відповідно до КТМ 204 України 244-94 Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні за формулою: Pт.е.оп.1=Qоп*(tв.п.-tз.п.)/(tв.п.-tср.)*Топ, де: Qоп – теплове навантаження на опалення, Гкал/годину; Топ – кількість годин подачі опалення за звітний місяць, годин; tв.п. - температура внутрішнього повітря у приміщенні, 0С; tз.п. - середня температура зовнішнього повітря за місяць, 0С; tср. – середньорічна температура зовнішнього повітря по м. Харкову для проектування будівль та споруд; (-23°С) Розрахунок нарахувань за спожиту теплову енергію здійснюється програмним комплексом за кожну добу місяця, з урахуванням подобової температури зовнішнього повітря. Нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії починаючи з грудня 2019 виконується згідно з показаннями будинкового приладу обліку теплової енергії. Позивачем до матеріалів позовної заяви надані "Відомості обліку споживання теплової енергії" за період з 04.11.2019 по 15.04.2021.
Так, позивачем наданий до суду розрахунок позовних вимог, з якого неможливо встановити розмір фактично спожитої відповідачем теплової енергії у спірний період та неможливо перевірити його правильність.
В свою чергу, якщо розмір грошової вимоги не може бути верифікований, перевірений в ході судового розгляду, вимога не може бути задоволена навіть у разі, коли загальні підстави позову видаються суду переконливими. 
Так, відповідно до п. 5.6. у разі підключення Споживача без приладів комерційного обліку теплової енергії до центрального теплового пункту (ЦТП) з приладами комерційного обліку - від загального обсягу теплової енергії, визначеної за приладами комерційного обліку ЦТП, віднімаються обсяги споживання теплової енергії, визначені за показаннями приладів комерційного обліку Споживачів, підключених до ЦТП, а решта обсягу спожитої теплової енергії розподіляється Споживачу пропорційно до його договірного максимального приєднаного теплового навантаження та фактичного часу споживання теплової енергії.
Зокрема, в матеріалах справи відсутні дані щодо загальної опалювальної площі житлового будинку по вул. Ярославській, 2/2, дані загального обсягу теплової енергії, визначеної за приладами комерційного обліку ЦТП, поставленої позивачем на опалення житлового будинку по вул. Ярославській, 2/2, споживання теплової енергії, визначені за показаннями приладів комерційного обліку Споживачів, підключених до ЦТП, (якщо такі наявні), що є складовими формули у відповідності до п. 5.6 договору.
За викладених обставин, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача не підтверджений документально, отже не є доведеним.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів підкреслює, що в силу відсутності фізичних даних, без яких неможливо виконати такий розрахунок, заявлені позивачем вимоги не мають здатності до арифметичної та логічної перевірки, в силу чого не можуть бути задоволені. 

Крім того, колегія суддів зазначає, що сам факт споживання теплової енергії не дозволяє визначити обсяг грошових зобов`язань відповідача перед позивачем з оплати такого тепла за наявними у матеріалах справи доказами у розмірі заявлених позовних вимог, доведення яких є обов`язком позивача.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Оскільки позивач не довів конкретний обсяг поставки теплової енергії відповідачу у спірний період , відповідно не доведеною є й заявлена до стягнення сума боргу.
Щодо тверджень апелянта про те, копії розпоряджень Харківського міського голови є належними доказами постачання теплової енергії у відповідності до умов договору № 13661, колегія суддів зазначає, що самі по собі розпорядження Харківського міського голови не є належними доказами фактичного постачання теплової енергії споживачу, оскільки вони не фіксують факт фізичного постачання тепла конкретному споживачу (обсяг, період, якість тощо). 
Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанцій про те, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості.
Крім того, колегія суддів зазначає, що оскільки у задоволенні позову відмовлено з підстав його недоведеності, питання про застосування позовної давності не вирішується.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення, яке відповідає вимогам ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, має бути залишене без змін.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу КП "Харківські теплові мережі" (1029Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 16.04.2026 у справі № 922/430/26 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 16.04.2026 у справі № 922/430/26 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк 

Суддя І.А. Шутенко