Справа № 127/10089/14-ц
Провадження № 22-ц/801/1181/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іщук Т. П.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року	Справа № 127/10089/14-ц	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Панасюка О.С., секретар Кулішко Б.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2026 року про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, постановлену суддею Іщук Т.П., в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого в цивільній справі №127/10089/14, таким, що не підлягає виконанню,
встановив:
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати виконавчий лист, виданий 11 вересня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі – ТОВ «ОТП Факторинг Україна») заборгованості за кредитним договором №CNL-B00/195/2007 в розмірі 75 751,94 доларів США, а також пеню в сумі 868 836,87 грн, та стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №CRL-В00/SMEB00/166/2007 в розмірі 53 564,81 доларів США та пені в розмірі 614 361,58 грн та судових витрат по 1 827,00 грн судового збору з кожного – таким, що не підлягають виконанню.
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2014 року в цивільній справі №127/10089/14-ц частково задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №CNL-B00/195/2007 від 19 листопада 2007 року та за договором про надання кредитної лінії №CRL-В00/SMEB00/166/2007 від 21 грудня 2007 року.
Вказує, що зобов`язання боржника перед кредитором виконано в повному обсязі за рахунок іпотечного майна на підставі ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку».
Тому ОСОБА_1 вважає, що звернення із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню – це не лише обов`язковість вимог закону, але і гарантія своєчасного захисту законних прав боржника.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2026 року заяву задоволено частково.
Визнано виконавчий лист, виданий 11 вересня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/10089/14-ц щодо боржника ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №CNL-B00/195/2007 від 19 листопада 2007 року в розмірі 75751,94 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 6 травня 2014 року становить 868836,87 грн., з яких: 65523,37 доларів США, що еквівалентно 751543,23 грн - залишок заборгованості за кредитом, 10226,57 доларів США, що еквівалентно 117293,64 грн - заборгованість за відсотками, а також заборгованості за договором про надання кредитної лінії №CRL-В00/SMEB00/166/2007 від 21 грудня 2007 року в розмірі 53564,81 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 614361, 58 грн.
В решті вимог заяви - відмовлено.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню щодо стягнення пені за кредитним договором №CNL-B00/195/2007 в розмірі 868 836,87 грн та за кредитним договором №CRL-В00/SMEB00/166/2007 від 21 грудня 2007 року в розмірі 614 361,58 грн. Просить задовольнити її заяву та визнати виконавчий лист №127/10089/14-ц, виданий 11 вересня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області таким, що не підлягає виконання у повному обсязі.
У скарзі зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що зобов`язання боржника перед кредитором виконано в повному обсязі за рахунок іпотечного майна, а відтак подальше стягнення будь-яких коштів по тим же кредитним договорам є незаконним та слід розцінювати як подвійне стягнення. Позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує вартість предмета іпотеки розмір вимог кредитора.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов. 
У судове засідання, призначене на 05 травня 2026 року, учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, відповідно до якої неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів прийшла до висновку про розгляд заяви у відсутність належно повідомлених учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 19 листопада 2007 року між ЗАТ «ОТП БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CNL-B00/195/2007. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки №PCNL-B00/195/2007 від 19 листопада 2007 року, відповідно до якого в іпотеку передане нерухоме майно - житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 237,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності.
21 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_3 був укладений договір про надання кредитної лінії №CRL-В00/SMEB00/166/2007. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №CRL B00/166/2007 від 21 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки № PM-SMEB00/166/2007 від 21 грудня 2007 року відповідно до якого іпотеку передане нерухоме майно - житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 237,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, а з ОСОБА_1 – договір поруки №SR SMEB00/166/2007 від 21 грудня 2007 року.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2014 року в справі №127/10089/14-ц позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CNL-B00/195/2007 від 19 листопада 2007 року в розмірі 75751,94 долари США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 868836,87 грн, з яких: 65523,37 доларів США, що еквівалентно 751543,23 грн, - залишок заборгованості за кредитом, 10226,57 доларів США, що еквівалентно 117293,64 грн, - заборгованість за відсотками, а також стягнуто пеню в розмірі 868836,87 грн. Також стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором про надання кредитної лінії №CRL-В00/SMEB00/166/2007 від 21 грудня 2007 року в розмірі 53564,81 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 06 травня 2014 року становить 614361,58 грн, а також стягнуто пеню в розмірі 614 361,58 грн. Крім того, з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 стягнуто на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» по 1827,00 грн судового збору з кожного. 
11 вересня 2014 року по вищевказаній справі Вінницьким міським судом Вінницької області видано два виконавчих листи відносно кожного боржника окремо.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В. від 27 вересня 2023 року відкрите виконавче провадження № 72883630 з виконання виконавчого листа № 127/10089/14-ц, виданого 11 вересня 2019 року, щодо боржника ОСОБА_1 ..
Виконавчий лист № 127/10089/14-ц, виданий 11 вересня 2014 року щодо боржника ОСОБА_3 , перебував на виконанні у Центральному ВДВС м.Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Виконавче провадження №50294843 було закінчено 19 квітня 2016 року на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.
Відомості про наявність виконавчого провадження по цьому виконавчому листу матеріали справи не містять.
Крім того, 15 липня 2024 року у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору №CNL-B00/195/2007 від 19 листопада 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований за реєстровим №2662 та запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме житловий будинок з прибудовою господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 та який на підставі договору іпотеки, посвідченого 19 липня 2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., за реєстровим № 7490, переданий в іпотеку. За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі: залишок заборгованості - 65525,37 доларів США, заборгованість по відсотках за користуванням кредитом – 10226,57 доларів США, що всього становить 75751,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15 липня 2014 року становить 886841,14 гривень; витрати, пов`язані зі вчиненням виконавчого напису - 1700,00 гривень. Всього у гривневому еквіваленті - 888541,14 гривень.
В цей же день, 15 липня 2024 року у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору №CRL - SMEB00/166/2007 від 21 грудня 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено ще один виконавчий напис, який зареєстрований за реєстровим № 2670, та запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме житловий будинок з прибудовою господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_4 та який на підставі договору іпотеки, посвідченого 21 грудня 2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., за реєстровим № 8521, переданий в іпотеку. За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у розмірі: залишок заборгованості - 53 564,81 доларів США, що всього становить 69187,31 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15 липня 2014 року становить 627092,55 гривень; - витрати, пов`язані зі вчиненням виконавчого напису - 1700,00 гривень. Всього у гривневому еквіваленті - 628792,55 гривень.
Виконавчі написи, вчинені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстровані за реєстровим №2662 та №2670, пред`явлено до виконання до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В., що підтверджується постановами про відкриття виконавчого провадження від 18 липня 2025 року ВП№78650681 та ВП№78649983.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 жовтня 2024 року у справі №127/30129/24 заяву ОСОБА_5 за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_4 , ТОВ «ОТП Факторінг Україна», ТОВ «Фінансова компанія «Айквітас», Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В., ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. 15 липня 2014 року, зареєстрований за реєстровим №2670, з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ОСОБА_5 ..
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2024 року у справі №127/29937/24 заяву ОСОБА_5 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 15 липня 2014 року, зареєстрований за реєстровим №2662, з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ОСОБА_5 
05 серпня 2025 року постановами приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В. закінчені вищевказані виконавчі провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 березня 2026 року заяву ОСОБА_5 про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні та у виконавчому листі задоволено частково та замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ОСОБА_5 у виконавчому провадженні №72883630 з виконання виконавчого листа №127/10089/14, виданого 11 вересня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області щодо боржника ОСОБА_1 у справі №127/10089/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Заявляючи вимогу про визнання виконавчого листа у справі №127/10089/14-ц від 11 вересня 2014 року таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилалася на те, що зобов`язання боржника перед кредитором виконано у повному обсязі за рахунок іпотечного майна. 
Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України визначено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Відповідно до частин першої та другої статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.
Якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.
У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11 зроблено правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.
При цьому, подання заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може бути пов`язане із оспоренням такого судового рішення по суті заявлених вимог, адже визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень, тобто, рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню у примусовому порядку.
Враховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, статті 18 ЦПК України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення статті 432 ЦПК України визначає можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав.
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи встановив, що зобов`язання боржника щодо сплати заборгованості за кредитним договором №CNL-B00/195/2007 від 19 листопада 2007 року у розмірі 75 751,94 доларів США та за кредитним договором №CRL-В00/SMEB00/166/2007 від 21 грудня 2007 року в розмірі 53 564,81 доларів США є виконаним, у зв`язку з чим у боржника ОСОБА_1 відсутній обов`язок щодо сплати цих сум заборгованості за виконавчим листом, виданим 11 вересня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/10089/14-ц, який також передбачає стягнення вказаних сум за цими ж кредитними договорами.
При цьому судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів виконання зобов`язання щодо сплати пені, яка була стягнута рішенням суду від 23 липня 2014 року та на виконання якого 11 вересня 2014 року виданий виконавчий лист.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність підстав для визнання виконавчого листа, виданого 11 вересня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №127/10089/14-ц, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення заборгованості в розмірі 75 751,94 доларів США та 53 564,81 доларів США. У задоволенні решти вимог заяви суд відмовив.
За змістом ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
ОСОБА_1 висновки суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржує, а відтак висновки суду в цій частині апеляційним судом в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядаються.
Як вказує ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, з посиланням на статтю 36 Закону України «Про іпотеку» та постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі №761/36873/18, позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки вважається таким, що погашає всі вимоги кредитора до боржника, незалежно від того, чи перевищує вартість предмета іпотеки розмір вимог кредитора.
Відхиляючи вказану позицію ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» стосується позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотеко держателя. Доказів того, що в даному випадку саме в такому поряду було здійснено звернення стягнення на майно, матеріали заяви не містять. Уданому випадку звернення стягнення на майно здійснювалося в примусовому порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на іпотечне майно.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.
Також суд відхилив посилання заявника на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі №761/36873/18, вказавши, що висловленій в ній висновки не є релевантними для цієї справи.
Тобто суд першої інстанції навів у своєму рішенні відповідні висновки за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , які не спростовані останньою в апеляційній скарзі. За своїм змістом доводи апеляційної скарги не направлені на спростування висновків суду першої інстанції, а фактично є дублюванням самої заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Зі змісту п. 5 ч. 2 ст. 356 ЦПК України слідує, що саме особа, яка подає апеляційну скаргу повинна зазначити в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).
Отже особа, яка подає апеляційну скаргу, повинна не лише вказати про незаконність судового рішення, але у неї є обов`язок вказати в чому саме полягає незаконність ухваленого судового рішення, тобто вона повинна спростувати висновки суду першої інстанції, чого скаржником зроблено не було.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, 
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.
Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

О.С. Панасюк