УХВАЛА

05 травня 2026 року
м. Київ

справа № 243/5853/25
провадження № 61-5940ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2026 року у справі за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за теплову енергію.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у місті Слов`янську та користується послугами з централізованого опалення, однак не в повному обсязі оплачує вартість спожитих послуг, внаслідок чого з 01 лютого 2022 року до 01 червня 2025 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача склала 46 476,36 грн. Заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 лютого 2022 року до 01 червня 2025 року складає 714,94 грн.
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 24 липня 2025 року позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» задовольнив. 
Стягнув з ОСОБА_2 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за теплову енергію за період з 01 лютого 2022 року до 01 червня 2025 року у розмірі 46 476,36 грн, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 лютого 2022 року до 01 червня 2025 року у розмірі 714,94 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн, поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у розмірі 45,00 грн, витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у розмірі 45,00 грн.
Дніпровський апеляційний суд постановою від 17 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишив без задоволення. Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2025 року залишив без змін.
Особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 оскаржила рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2025 року до суду апеляційної інстанції. 
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 01 квітня 2026 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2025 року закрив. 
Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , яка не є учасником даної справи не доведено, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції порушено її права, інтереси та обов`язки. 
03 травня 2026 року  ОСОБА_1 , через підсистему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2026 року в указаній справі. 

Касаційна скарга мотивована тим, що  ОСОБА_1 є дружиною відповідача ОСОБА_2 . Апеляційний суд при винесенні ухвали про закриття апеляційного провадження не врахував підстав оскарження, а саме того факту, що дружина відповідача не оспорює сам факт стягнення, визнаючи обов`язок чоловіка нести витрати на утримання його спадкової квартири, а обґрунтовує скаргу: 1) визначенням заборгованості за некоректним тарифом (за тарифом, який преюдиційним рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року та підкріплений правовим висновком Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2024 року в адміністративній справі 200/2782-21а за участю позивача визнаний таким, що не підлягає застосуванню); 2) визначенням невірного способу задоволення вимог позивача (враховуючи, що частина заборгованості є заборгованістю спадкодавця та має бути стягнута виключно за рахунок спадкового майна відповідно до 1281, 1282 ЦК України); 3) відсутністю у позивача права на звернення із позовом до закінчення воєнного стану в Україні через неправомірне незастосування до відповідача положень постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»; 4) помилковим розглядом справи у спрощеному провадженні (враховуючи, що частина заборгованості є заборгованістю спадкодавця та відносини в цій частині позову є спадковими).
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).
Право на оскарження судових рішень особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, передбачено також статтями 17, 18 ЦПК України.
Частиною першою статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов'язків.
Чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватися судом виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.
Аналогічного по суті висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15, а також Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року у справі № 522/7758/14 та ухвалах  від 20 січня 2021 року у справі № 202/2908/17, від 20 жовтня 2021 року у справі № 2-5986/11 та від 01 червня 2022 року у справі № 931/651/20.
Законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, що поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їхніх прав, інтересів та (або) обов'язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв'язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов'язок і такий зв'язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов'язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенції) положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків.
Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 904/7274/17, від 09 липня 2019 року у справі  № 01/1494 (14-01/1494), від 02 грудня 2020 року у справі № 712/13890/15,  від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц, від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц, від 13 жовтня 2021 року у справі № 917/1697/20.
У разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, і встановлення апеляційним судом, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2019 року в справі № 412/1277/2012).
Верховний Суд неодноразово зазначав, що вирішення питання про те, чи стосується прав та інтересів особи, яка не була залучена до участі справі, рішення суду першої інстанції, є першочерговим завданням для апеляційного суду, але тільки в разі встановлення, що рішення суду першої інстанції порушує права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті рішення суду першої інстанції (постанови Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі  № 209/1817/19, від 04 квітня 2024 року у справі № 2-46/2010, від 05 червня 2024 року у справі № 607/12207/16-ц).
У постанові від 17 лютого 2020 року в справі № 668/17285/13-ц Верховний Суд у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. Якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.
Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов'язки інших осіб (пункти 47, 48 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 32/77т (провадження № 12-17гс21)).
Подібного висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла також у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.28) та в ухвалі від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19)).
Судом встановлено, що   ОСОБА_2 є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_4 , а саме - квартири, яка знаходиться за адресою:        АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 вересня 2024 року № 7622, виданого приватним нотаріусом Бігуном В. В. 
ОСОБА_2  є абонентом ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» та має особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Установлено, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» надає послуги з централізованого опалення у квартиру  АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_2 . 
ОСОБА_2 не в повному обсязі оплачує вартість спожитих послуг з опалення, внаслідок чого з 01 лютого 2022 року до 01 червня 2025 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача склала 46 476,36 грн, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01 лютого 2022 року до 01 червня 2025 року складає 714,94 грн.
У цій справі ОСОБА_1 , яка не брала участі в розгляді справи, вважала, що рішенням суду першої інстанції вирішено питання про її права та інтереси.
В обґрунтування апеляційної скарги на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2025 року стверджувала, що оскаржуваним судовим рішенням порушено її права, як дружини ОСОБА_2 , яким передбачається стягнення з її чоловіка заборгованості за комунальні послуги грошовими коштами, які є спільною власністю подружжя.
Разом із тим, стягнення заборгованості за комунальні послуги з ОСОБА_2 , як власника квартири, який зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, не порушує прав та інтересів його дружини ОСОБА_1 . 
Встановивши, що заборгованість за надані послуги з теплопостачання стягнуто з ОСОБА_2 як власника квартири, отриманої ним в порядку спадкування, рішенням суду не покладено на ОСОБА_1 жодних зобов`язань та не вирішено питання щодо її майнових прав, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що останньою не доведено, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не вирішувалися питання про її права, інтереси та (або) обов`язки. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши, що рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 липня 2025 року не вирішувалися питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , дійшов обґрунтованого висновку, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України це є підставою для закриття апеляційного провадження.
Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції діяв у межах своїх повноважень та у визначений процесуальним законом спосіб. 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та зводяться до незгоди з мотивами рішення суду першої інстанції, яке не є предметом касаційного перегляду. Правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні процесуального питання не викликає розумних сумнівів.
Таким чином, за результатами оцінки доводів касаційної скарги ОСОБА_1 та змісту ухвали суду апеляційної інстанції, яка не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2026 року слід відмовити.

Керуючись статтею 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 квітня 2026 року у справі за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: Є. В. Петров 

А. І. Грушицький 

І. В. Литвиненко