Номер провадження: 22-ц/813/1178/26 
Справа № 494/1697/22
Головуючий у першій інстанції Римар І.А.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2026 року          м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна»
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду
апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», в інтересах якого діє адвокат Усенко Анатолій Миколайович
на додаткове рішення Березівського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2025 року
за клопотанням ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст вимог

25.09.2025 року адвокат Лабик Р.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з клопотанням про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з АТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 42 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Березівський районний суд Одеської області від 02 жовтня 2025 року клопотання адвоката Лабика Руслана Романовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнив частково.
Стягнув з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 12000 грн. В іншій частині вимог клопотання відмовив.
Постановляючи додаткове рішення, суд першої інстанції врахував складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, об`єм доказової бази, пропорційність витрат, заперечення представника відповідача, керуючись принципами справедливості та розумності, вважав за можливе визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 12000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», в інтересах якого діє адвокат Усенко Анатолій Миколайович, звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухвалені додаткового рішення, просить його скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у клопотанні позивача про стягнення витрат на правову допомогу.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що стягнутий за додатковим рішенням Березівського районного суду Одеської області від 02.10.2025 року розмір судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн, є завищеним, таким, що не відповідає складності справи та критерію розумної необхідності таких витрат.
Також зауважує, що у справі відсутнє документальне підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо), що є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої дії адвокат Лабик Руслан Романович, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення без змін.
В обґрунтування відзиву посилається на те, що на підтвердження витрат на правову допомогу надано належні та достатні докази, а доводи щодо неспівмірності витрат є недоведеними.
21.10.2025 року представником відповідача за допомогою системи Електронний суд подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу в якому, останній просить оскаржуване додаткове рішення скасувати, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник скаржника Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» Усенко А.М. в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.
ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та порядок розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача судову повістку отримав в особистому кабінеті Електронного суду.
Запорощенко Т.Г. повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом з відміткою «відмова», який повернувся до суду.
Згідно із ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, враховуючи думку осіб, що з`явились, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 22 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування задоволено. Стягнуто з акціонерного товариства «Стархова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 56 676 гривень та страхове відшкодування, у зв`язку зі смертю потерпілого у розмірі 143 324 гривні.
25.09.2025 року адвокат Лабик Р.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з клопотанням про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з АТ «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 42 000 грн.
До клопотання про ухвалення додаткового рішення заявником додано копію договору про надання професійної правничої допомоги № 2960 від 12.08.2020 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Автопоміч» та ОСОБА_1 , додаток до договору – замовлення № 1 від 16.12.2022 року, детальний опис робіт, витяг з Єдиного реєстру адвокатів України, копію довіреності серії НОР 737000, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лутченко А.А., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

У ЦПК України питання розподілу судових витрат між сторонами врегульовано статтею 141 ЦПК України.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. 
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. 
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. 
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. 
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18). 
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. 
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Як свідчать матеріали справи, 12.08.2020 року між адвокатським об`єднанням Автопоміч та ОСОБА_1 було укладено договір про надання професійної правничої допомоги.
Відповідно до п. 1.1 договору, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надати клієнту послуги по стягненню грошової компенсації за шкоду спричинену клієнту або особам в інтересах яких клієнтом було укладено договір.
Положенням п. 4.1 договору визначено, що вартість послуг адвокатського об`єднання та порядок сплати передбачено в додатку (додатках) до цього договору.
Положеннями п. 1 замовлення № 1, яке є додатком до договору про надання професійної правничої допомоги від 12. 08.2020 року визначено перелік послуг, які надаються адвокатським об`єднанням на виконання п. 1.1 договору від 12.08.2020 року.
Положеннями п. 2 замовлення № 1 визначено вартість правничої допомоги адвокатського об`єднання, відповідно до якого вартість правничої допомоги адвокатського об`єднання, вказаної у п. 1 цього замовлення визначається, шляхом множення кількості затрачених адвокатським об`єднанням годин на вартість однієї нормо-години роботи, яка становить – 3000 грн. 
На підтвердження надання послуг до клопотання про стягнення витрат на правову допомогу надано також детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого вартість наданих послуг складає: консультація – 3000 грн, підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви в суд – 3000 грн, підготовка та подання позовної заяви – 9000 грн, судовий розгляд справи – 27000 грн. Загальна кількість витраченого часу становить 14 годин, а вартість однієї нормо години – 3000 грн.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 44217св18).
Вказана правова позиція застосована Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 19.05.2021 року у справі №754/12116/18, у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, Верховним Судом у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 02 вересня 2020 року у справі №329/766/18, та Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 26.06.2019 року у справі №813/481/18 та в постанові від 21.01.2021 року у справі № 280/2635/20.
В постанові Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 касаційний суд зробив наступні висновки: «Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правничу допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановленні процесуальним законодавством.

Зважаючи на правові висновки Верховного Суду, апеляційним судом не може бути враховано обґрунтування суду першої інстанції про те, що заявником не надано доказів на підтвердження фактичної сплати коштів на оплату гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оскільки такі витрати за надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи лише мають бути сплачені.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить висновку, що позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції дійсно були понесені судові витрати на правничу допомогу та надані відповідні докази, тому доводи апеляційної скарги про те, що суду не надано доказів документального підтвердження надання правової допомоги не заслуговують на увагу.
Водночас, оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо завищеного розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить із того, що саме на суд покладено обов`язок перевірити співмірність заявлених до стягнення витрат із складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченим адвокатом часом та значенням справи для сторони.

26.09.2025 року представником відповідача до суду першої інстанції були подані письмові заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у яких останній посилався на неспівмірність заявлених до стягнення витрат характеру та складності спору.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлений представником позивача у клопотанні про стягнення витрат на правову допомогу розмір не відповідає критеріям співмірності та розумності, визначеним положеннями ст. 137 ЦПК України.
За таких обставин суд першої інстанції, врахувавши характер спірних правовідносин, обсяг фактично наданих послуг, час, необхідний для їх надання, а також заперечення відповідача щодо неспівмірності витрат, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 12 000 грн, і такий розмір, на переконання колегії суддів, відповідає критеріям розумності, справедливості та пропорційності.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції стягнув необґрунтовано завищений розмір витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що судом була надана оцінка складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, характеру наданих послуг, а також враховано заперечення відповідача щодо неспівмірності заявлених витрат.
Також апеляційний суд бере до уваги, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди із визначеним судом розміром витрат, однак не містять належного обґрунтування того, чому саме сума 12 000 грн є співмірною складності справи. Апеляційна скарга не містить конкретних доводів щодо невідповідності обсягу витраченого часу складності наданих послуг або завищення вартості однієї години правничої допомоги, а також не спростовано обсяг наданих робіт.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення Березівського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2025 року - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», в інтересах якого діє адвокат Усенко Анатолій Миколайович, залишити без задоволення.

Додаткове рішення Березівського районного суду Одеської області від 02 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький