Справа № 522/27422/25-Е
Провадження № 2/522/2371/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
27 травня 2026 року        м. Одеса 
Приморський районний суд м. Одеси, у складі : 
головуючого - судді Науменко А.В.
за участю секретаря – Зелінська К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну за позовом  ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості із теплопостачання, захист прав споживачів
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості із теплопостачання, захист прав споживачів. 
Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що, будучи власником квартири АДРЕСА_1 , вона з жовтня 2013 року не отримує послуги з централізованого опалення у зв`язку з фактичним відключенням житлового приміщення від мереж теплопостачання, про що неодноразово повідомляла відповідача. Попри відсутність фактичного надання послуг, комунальне підприємство продовжує безпідставно нараховувати плату, внаслідок чого станом на грудень 2025 року заборгованість позивача штучно становить 65 182 гривні. Позивач зазначає, що звернення до відповідача та органів Держпродспоживслужби не призвели до вирішення спору, а нарахування плати суперечить ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», яка передбачає оплату лише за фактично спожиту теплову енергію. З огляду на викладене, позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуг з постачання теплової енергії за адресою позивача за період з листопада 2023 року по грудень 2025 року, виключивши із нарахувань обсяг теплової енергії, що не споживався через відсутність опалювальних приладів у приміщенні.
Ухвалою суду від 13.01.2026 року провадження по справі відкрито та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. 
20.02.2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки самовільне відключення житлового приміщення від мереж централізованого опалення не звільняє споживача від обов`язку оплати наданих послуг. Підприємство наголошує, що згідно з чинним Порядком, затвердженим наказом Мінрегіону № 169 від 26.07.2019, відключення від мереж ЦО має відбуватися виключно на підставі рішення органу місцевого самоврядування з дотриманням відповідної процедури та обов`язковим складанням акта, який позивачем надано не було. Відповідач стверджує, що оскільки централізоване опалення підведене до стояка в межах квартири, послуга вважається наданою, а відсутність належно оформленого акта про відключення унеможливлює припинення нарахувань. Також відповідач вказує на відсутність правових підстав для перерахунку вартості послуг, передбачених постановами КМУ № 630 та № 151, наголошуючи на законності своїх дій та обов`язку позивача як співвласника багатоквартирного будинку дотримуватися вимог законодавства щодо оплати житлово-комунальних послуг.
24.03.2026 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення. 
Відповідно до наданих додаткових пояснень відповідач зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки позивач здійснила самовільне відключення своєї квартири від мереж централізованого опалення без дотримання процедури, визначеної чинним на той момент законодавством (зокрема, наказом Мінбуду № 4 від 22.11.2005 та подальшими нормативними актами). Підприємство наголошує, що належним підтвердженням відключення, яке надає право на припинення нарахувань, є виключно акт, оформлений за встановленою формою та затверджений відповідною міжвідомчою комісією, чого позивачем зроблено не було. Відповідач звертає увагу суду на сталу практику Верховного Суду, згідно з якою самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або зд.ійснення такого відключення з порушенням встановленої процедури не припиняє статусу особи як споживача відповідних послуг та не звільняє її від обов`язку їх оплати. Відтак, нарахування плати за теплову енергію КП «ТМО» вважає правомірними, а вимоги щодо перерахунку — такими, що не мають законних підстав.
Ухвалою суду від 24.03.2026 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 
05.05.2026 року від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
У судове засідання призначене на 05.05.2026 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. 
27.05.2026 року від відповідача до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. 
В судове засідання призначене на 27.05.2026 року з`явився позивач ОСОБА_1 , сторона відповідача у судове засідання не з`явились. 
Позивач заперечувала проти повторного відкладення розгляду справи за заявою відповідача, просила суд розглянути справу за наявними матеріалами. 
Суд заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. 
Судом встановлено, що відключення житлового приміщення позивача — квартири АДРЕСА_1 — від системи централізованого опалення було проведено в жовтні 2013 року.
У судовому засіданні позивач пояснила суду, що вона разом з іншими мешканцями від`єдналася від мереж централізованого опалення. Як наслідок, у їхньому флігелі теплопостачання відсутнє в повному обсязі.
Варто зазначити, що у відповіді КП «Теплопостачання міста Одеси» № 01-18/726 від 06.09.2024 року зазначається, що станом на від 01.08.2019 за вказаною адресою налічувалося 20 особових рахунків без централізованого опалення та 6 особових рахунків із централізованим опаленням. Підприємство вказує, що дозвільні документи на відключення квартири та акт введення в експлуатацію альтернативного джерела опалення до КП не надавалися, тому площа квартири продовжує враховуватися при розподілі витрат на загальнобудинкові потреби опалення (ЗПО). Попри відключення від системи, споживач не звільняється від обов`язку сплачувати частку витрат на ЗПО, яка для цього будинку визначена у розмірі 25% від загального обсягу споживання теплової енергії. Також повідомляється, що сума заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_1 станом на 01.09.2024 становить 55888,66 грн, а спірні питання щодо перерахунку рекомендується вирішувати у судовому порядку.
Судом досліджено офіційну відповідь КП «Теплопостачання міста Одеси» на звернення ОСОБА_2 від 31 березня 2023 року. У листі повідомляється про переоформлення на ім`я адресата особового рахунку № НОМЕР_2 та зазначається, що нарахування за послуги здійснюються з розрахунку площі квартири 93,24 м?. Підприємство підтверджує, що квартира за адресою АДРЕСА_2 була офіційно відключена від внутрішньобудинкової системи централізованого опалення у жовтні 2007 року, через що нарахування за опалення в період з жовтня 2007 року по грудень 2021 року не здійснювалися. Разом з тим, КП «Теплопостачання міста Одеси» аргументує необхідність подальших нарахувань вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Правилами надання послуг з постачання теплової енергії. Згідно з наведеними нормами, споживач не звільняється від обов`язку відшкодовувати витрати на загальнобудинкові потреби опалення (ЗПО), навіть якщо його приміщення відключене від централізованих мереж. Лист роз`яснює, що частка витрат на ЗПО для зазначеного будинку визначена у розмірі 25% від загального обсягу споживання теплової енергії і не залежить від наявності чи відсутності опалювальних приладів у місцях загального користування.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Відключення вказаного житлового приміщення від системи централізованого опалення було проведено в жовтні 2013 року. При цьому, як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, відключення від мереж централізованого опалення здійснювалося не індивідуально позивачем, а стосувалося всього флігеля будинку за вказаною адресою — тобто всі мешканці відповідної частини будинку у сукупності від`єдналися від системи центарлізованого теплопостачання.
Вказана обставина підтверджується також листом КП «Теплопостачання міста Одеси» № 01-18/726 від 06.09.2024, відповідно до якого станом на 01.08.2019 за адресою будинку АДРЕСА_3 налічувалося 20 особових рахунків без централізованого опалення та лише 6 особових рахунків із централізованим опаленням, що свідчить про переважну та системну відсутність централізованого опалення у значній частині будинку.
Суд бере до уваги правову позицію відповідача, підкріплену посиланнями на усталену практику Верховного Суду, відповідно до якої самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкової системи централізованого опалення без дотримання встановленої процедури не припиняє його статусу як споживача відповідних послуг і не звільняє від обов`язку їх оплати. Суд не відступає від вказаного підходу як загального правила.
Разом з тим, суд вважає за необхідне оцінити обставини цієї справи у їхній сукупності та специфіці, адже предметом розгляду є не ізольований випадок індивідуального самовільного відключення, а ситуація, за якої від системи централізованого опалення відключений цілий флігель багатоквартирного будинку. Ця обставина є принциповою та визначальною для правильного вирішення спору.
Відповідно до п. 2 розділу II Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 (далі — Методика № 315), обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення розраховується за формулою, складовими якої є довжини транзитних трубопроводів у приміщенні та питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів у розмірі 7 Вт/м.
Пунктом 8 розділу IV Методики № 315 передбачено, що у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування та допоміжних приміщень і/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, технічних підпіллях та горищах, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (далі — ЗПО), може бути визначений спрощено — як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі, а для 1–5-поверхового будинку така частка становить 25 %.
Із матеріалів справи, зокрема з листа КП «Теплопостачання міста Одеси», вбачається, що відповідач застосовує саме цей спрощений порядок нарахування у зв`язку з відсутністю у нього повних вихідних даних, необхідних для формульного розрахунку, нараховуючи позивачу 25 % від загального обсягу споживання теплової енергії на будинок як частку витрат на ЗПО.
Згідно з п. 12 розділу IV Методики № 315 обсяг теплової енергії, витрачений на ЗПО, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі, включаючи приміщення з індивідуальним опаленням, пропорційно до загальних або опалюваних площ їхніх житлових чи нежитлових приміщень. Таким чином, теоретична підстава для нарахувань позивачу у частині ЗПО могла б існувати за умови фактичного споживання теплової енергії на потреби загальних та технічних приміщень будинку — тобто за умови реального підтримання відповідної температури у місцях загального користування за рахунок системи централізованого опалення.
Однак суд звертає особливу увагу на наступне. Сама концепція розподілу витрат на загальнобудинкові потреби опалення ґрунтується на тому, що тепловий носій циркулює у внутрішньобудинковій системі та забезпечує опалення загальних і технічних приміщень будинку, позитивно впливаючи на технічний стан усього будинку — підтримання температури вище 0°C у підвалах, на сходових клітинах, у техпідпіллях тощо з метою запобігання промерзанню та руйнуванню інженерних мереж. Натомість у цій справі встановлено, що від системи централізованого опалення відключений увесь флігель будинку. За таких обставин температурний режим технічних і загальних приміщень у межах флігеля фактично забезпечується не системою централізованого теплопостачання, а виключно теплом від індивідуальних систем опалення мешканців. Отже, споживачі флігеля несуть подвійне навантаження: оплачують власне індивідуальне опалення та водночас зобов`язуються сплачувати частку ЗПО за послугу, яка їм фактично не надається у тому сенсі, який передбачений нормативно.
За таких обставин суд, керуючись засадами розумності, справедливості та пропорційності, закріпленими у ст. 3 ЦК України, а також загальноправовим принципом неприпустимості безпідставного збагачення (ст. 1212 ЦК України), приходить до висновку, що нарахування відповідачем плати за теплову енергію у спірний період не відповідає обсягу фактично наданої послуги.
Окремо суд звертає увагу на поведінку відповідача з позиції принципу правомірних (законних) очікувань, який є одним із елементів верховенства права. Із дослідженого судом листа КП «Теплопостачання міста Одеси», адресованого ОСОБА_2 , прямо вбачається, що підприємство підтвердило: квартира АДРЕСА_1 була офіційно відключена від внутрішньобудинкової системи централізованого опалення ще у жовтні 2007 року, у зв`язку з чим нарахування за послугу опалення в період з жовтня 2007 року по грудень 2021 року не здійснювалися. Таким чином, протягом чотирнадцяти років — з 2007 по 2021 рік — відповідач власними діями та власними розпорядчими рішеннями сформував у споживача стійке переконання у відсутності обов`язку зі сплати відповідної послуги. Відновлення нарахувань після 2021 року без зміни фактичних обставин, без здійснення підключення до системи централізованого опалення та без належного обґрунтування нормативних підстав для такого відновлення є несумісним із принципом передбачуваності поведінки суб`єкта господарювання та суперечить принципу правової визначеності. Суд вважає, що особа, на користь якої сформовано тривалу та послідовну практику незастосування певних нарахувань, має правомірне очікування щодо збереження такого підходу за відсутності зміни фактичних обставин правовідносин.
Враховуючи сукупність встановлених обставин — повне відключення флігеля від мереж централізованого опалення, відсутність фактичного надходження теплоносія до приміщення позивача, тривалу практику самого відповідача щодо незастосування нарахувань за аналогічних обставин в період 2007–2021 років, а також відсутність доказів фактичного надання послуги — суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості із теплопостачання, захист прав споживачів– задовольнити.
Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок вартості послуги з постачання теплової енергії споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 за період з листопада 2023 року по грудень 2025 року , а саме: без врахування обсягу теплової енергії на опалення житлового приміщення споживача. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя          А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 08.06.2026 року.

Суддя          А.В. Науменко