Справа № 950/3687/25
2/950/280/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И  

15 червня 2026 року м.Лебедин 
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулося до Лебединського районного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1550677 від 09 лютого 2021 року.
Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 15 040,00 грн, яка складається з: 5 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10 040,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 лютого 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1550677 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця та підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
За умовами договору відповідачу надано кредит у розмірі 5 000,00 грн строком на 30 днів, із кінцевою датою повернення кредиту та сплати процентів 11 березня 2021 року. Грошові кошти були перераховані на платіжну картку відповідача.
Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, кредит та проценти у встановлений строк не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
07 вересня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-07092021, за яким первісний кредитор відступив фактору право вимоги за низкою кредитних договорів, у тому числі за кредитним договором № 1550677 від 09 лютого 2021 року.
Того ж дня, 07 вересня 2021 року, між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, за яким право вимоги до відповідача за кредитним договором № 1550677 перейшло до позивача.
З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву сформовано в системі «Електронний суд» 10 грудня 2025 року. У позові зазначено ціну позову - 15 040,00 грн.
Ухвалою суду провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки предметом спору є стягнення грошової заборгованості, справа не є складною, не потребує допиту свідків, призначення експертизи чи дослідження доказів у судовому засіданні з викликом сторін.
Відповідач правом подати відзив на позовну заяву не скористався, доказів погашення заборгованості, контррозрахунку, заперечень щодо розміру заборгованості чи доказів недійсності договору суду не надав. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі розгляду справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлено, що 09 лютого 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 1550677 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Із договору вбачається, що кредитодавцем є ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а позичальником - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Договір укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця.
Відповідно до пункту 1.2 договору, товариство зобов`язалося надати клієнту грошові кошти у гривні на умовах строковості, зворотності та платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту становить 5 000,00 грн. Строк кредиту - 30 днів. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % на день. Знижена процентна ставка становить 0,01 % на день та застосовується лише за умов, визначених договором, зокрема у разі повного погашення заборгованості або пролонгації у встановлений строк.
Додатком № 1 до договору визначено графік платежів, відповідно до якого дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів - 11 березня 2021 року; сума кредиту - 5 000,00 грн; сума нарахованих процентів за зниженою ставкою - 15,00 грн; разом до сплати - 5 015,00 грн.
Оцінюючи цей доказ, суд приходить до висновку, що кредитний договір містить істотні умови кредитного правочину: сторони, предмет договору, суму кредиту, строк користування кредитом, порядок надання коштів, порядок повернення кредиту, розмір процентної ставки та наслідки невиконання зобов`язань. Вказаний доказ є належним, допустимим і достатнім для підтвердження факту укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору.
Судом досліджено паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію, надану споживачу до укладення договору: найменування кредитодавця, суму кредиту 5 000,00 грн, строк кредитування 30 днів, мету отримання кредиту - споживчі потреби, спосіб надання кредиту - шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки, стандартну процентну ставку 693,50 % річних або 1,90 % на день, знижену процентну ставку 3,65 % річних або 0,01 % на день.
Цей доказ підтверджує, що до укладення договору відповідачу було розкрито основні умови кредитування, загальну вартість кредиту та порядок повернення коштів. Суд приходить до висновку, що паспорт споживчого кредиту узгоджується зі змістом кредитного договору і підтверджує поінформованість відповідача про істотні умови договору.
Судом досліджено довідку ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» про ідентифікацію, згідно з якою відповідач був ідентифікований у системі https://credit7.ua, а акцепт договору позичальником здійснено шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора T599, який 09 лютого 2021 року було направлено на номер телефону 380997547086.
Оцінюючи зазначений доказ, суд приходить до висновку, що він підтверджує використання відповідачем одноразового ідентифікатора як засобу підписання електронного договору. Довідка узгоджується з реквізитами кредитного договору, в якому також зазначено підписання договору одноразовим ідентифікатором T599 09 лютого 2021 року о 11:58:06.
Судом також досліджено інформаційну довідку ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», з якої вбачається, що 09 лютого 2021 року о 11:59:18 на платіжну картку з маскою НОМЕР_2 було успішно перераховано 5 000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua - 79949276, призначення платежу - зарахування 5 000,00 грн на картку.
Цей доказ суд оцінює як належний і допустимий доказ фактичного надання кредитних коштів відповідачу. Час перерахування коштів безпосередньо узгоджується з часом підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором, що додатково підтверджує причинний зв`язок між укладенням договору та видачею кредиту.
Судом досліджено виписку з особового рахунку за кредитним договором № 1550677, відповідно до якої станом на 12 червня 2025 року загальна заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» становить 15 040,00 грн, з яких 5 000,00 грн - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 10 040,00 грн - прострочена заборгованість за процентами, комісія, штрафи та пеня - 0,00 грн.
Оцінюючи зазначений доказ, суд виходить з того, що виписка конкретизує склад заборгованості, відокремлює основний борг від процентів та прямо зазначає, що позивач не здійснював нарахування пені, штрафів чи інших санкцій. Відповідач не подав контррозрахунку, не надав доказів погашення боргу, не спростував правильність розрахунку. За таких обставин суд приймає виписку як належний доказ розміру заборгованості.
Судом досліджено витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 1-07092021 від 07 вересня 2021 року. У цьому витягу зазначено боржника - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , номер договору - 1550677, дата укладення договору - 09 лютого 2021 року, дата закінчення договору - 11 березня 2021 року, сума виданого кредиту - 5 000,00 грн, залишок по тілу кредиту - 5 000,00 грн, залишок по відсотках - 10 040,00 грн, загальна сума заборгованості - 15 040,00 грн.
Суд оцінює цей доказ як такий, що підтверджує включення права вимоги за договором відповідача до предмета відступлення за договором факторингу між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП».
Судом досліджено витяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021 від 07 вересня 2021 року, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 1550677 до відповідача перейшло від ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН». У цьому витягу також зазначено суму заборгованості 15 040,00 грн, яка складається з 5 000,00 грн тіла кредиту та 10 040,00 грн процентів.
Цей доказ у сукупності з договором факторингу, договором відступлення права вимоги та позовною заявою підтверджує матеріально-правову легітимацію позивача як нового кредитора у спірному зобов`язанні.
Судом досліджено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, датовану 13 червня 2025 року, адресовану відповідачу. У вимозі зазначено, що право вимоги за кредитним договором № 1550677 відступлено ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», а заборгованість становить 15 040,00 грн, з яких 5 000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 10 040,00 грн - заборгованість за процентами. У вимозі запропоновано сплатити борг на рахунок нового кредитора.
Цей доказ підтверджує повідомлення відповідача про заміну кредитора та надання йому можливості добровільно виконати грошове зобов`язання до звернення позивача до суду.
Судом досліджено заяву про розподіл судових витрат, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 2 422,40 грн судового збору та 10 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У заяві зазначено, що фактичний розмір винагороди за надані послуги правничої допомоги у справі № 950/3687/25 становить 10 500,00 грн, що підтверджується актом про отримання правової допомоги від 16 грудня 2025 року та квитанцією про оплату.
Оцінюючи зазначені докази, суд виходить з того, що позивач заявив про судові витрати, надав їх розрахунок та докази на підтвердження понесення витрат. Відповідач не подав заперечень щодо їх розміру, співмірності або необхідності.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та законів України.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частина 2 цієї статті передбачає, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті в такому порядку.
Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа, тобто кредитодавець, зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином - відступлення права вимоги.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в такому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Закон України «Про електронну комерцію» регулює правовідносини щодо вчинення електронних правочинів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи такі витрати підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, відповідно до якого після спливу строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, якщо інше не випливає з погодженого сторонами строку користування кредитом та умов договору, а права кредитора після прострочення забезпечуються, зокрема, положеннями ст. 625 ЦК України.
Суд приходить до висновку, що кредитний договір № 1550677 від 09 лютого 2021 року є укладеним у належній письмовій формі.
Такий висновок суду ґрунтується на тому, що відповідно до ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
У матеріалах справи наявні докази того, що відповідач пройшов ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, отримав одноразовий ідентифікатор T599 на номер телефону, зазначений у договорі, та використав його для підписання договору.
Вказаний одноразовий ідентифікатор зазначений як у довідці про ідентифікацію, так і в самому кредитному договорі. Тому суд приходить до висновку, що підписання договору відповідачем підтверджено належними доказами, які узгоджуються між собою.
Судом встановлено, що кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн були фактично надані відповідачу 09 лютого 2021 року шляхом перерахування на платіжну картку.
Ця обставина підтверджується кредитним договором, у якому передбачено безготівкову форму надання кредиту шляхом перерахування коштів на платіжну картку клієнта, а також інформаційною довідкою платіжного сервісу про успішне перерахування 5 000,00 грн на картку з маскою НОМЕР_2 .
Суд приходить до висновку, що позивач довів факт видачі кредиту. Водночас відповідач не надав доказів того, що кошти ним не отримувалися, були перераховані іншій особі або повернуті кредитодавцю.
Суд відхиляє можливі доводи про ненадання кредиту, оскільки такі доводи спростовуються письмовими доказами, а саме договором, довідкою про перерахування коштів та випискою за кредитним договором.
Судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором № 1550677 від 09 лютого 2021 року перейшло до позивача.
Первісним кредитором за договором було ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». 07 вересня 2021 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» уклало з ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» договір факторингу № 1-07092021, за яким право вимоги до відповідача включено до реєстру боржників.
Надалі 07 вересня 2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» уклало з ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» договір відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, за яким позивач набув право вимоги за кредитним договором відповідача.
Відповідно до ст. 512, 514, 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні може відбутися внаслідок відступлення права вимоги, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу прав, а згода боржника на заміну кредитора не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд приходить до висновку, що позивач є належним кредитором у спірному зобов`язанні, оскільки надав докази ланцюга переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача, а саме договір факторингу, договір відступлення права вимоги та витяги з реєстрів боржників.
Судом встановлено, що відповідач не виконав обов`язок щодо повернення кредиту та сплати процентів у строк, визначений договором.
Строк повернення кредиту та сплати процентів визначений договором і графіком платежів - 11 березня 2021 року.
Станом на 12 червня 2025 року загальна заборгованість відповідача становить 15 040,00 грн, з яких 5 000,00 грн - прострочене тіло кредиту, 10 040,00 грн - прострочені проценти.
Суд враховує, що позивач не заявляє до стягнення штрафів, пені, комісій чи інших платежів. Отже, предметом позову є виключно основна сума кредиту та проценти за користування кредитом.
Суд приходить до висновку, що розмір заборгованості підтверджений випискою з особового рахунку, витягами з реєстрів боржників до договору факторингу та договору відступлення права вимоги, а також вимогою про виконання зобов`язань.
Відповідач не подав контррозрахунку, не надав доказів повної або часткової сплати боргу, не заявив про неправильність нарахування процентів, не довів застосування зниженої процентної ставки, оскільки така ставка відповідно до договору застосовувалася лише за умови повного погашення заборгованості або пролонгації у передбачений договором строк.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 15 040,00 грн заборгованості є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Позивачем заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. З огляду на повне задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Позивач також заявив до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. На підтвердження таких витрат подано заяву про розподіл судових витрат, акт про отримання правової допомоги та квитанцію про оплату.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони.
Суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу - 10 500,00 грн - не є повною мірою співмірним зі складністю цієї справи, обсягом виконаних представником робіт та ціною позову.
Суд враховує, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, має типовий характер, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судові засідання не проводилися, докази подані у письмовій формі, а предмет доказування не вимагав проведення експертизи, допиту свідків чи вчинення інших складних процесуальних дій.
Крім того, ціна позову становить 15 040,00 грн, тоді як заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу - 10 500,00 грн - складає значну частину ціни позову. За таких обставин покладення на відповідача всієї заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу не відповідало б критеріям розумності, необхідності та співмірності судових витрат.
Враховуючи характер спору, обсяг підготовлених процесуальних документів, ціну позову, розгляд справи без виклику сторін, відсутність складних процесуальних дій, а також принцип пропорційності розподілу судових витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, до 5 000,00 грн.
У решті вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 7 422,40 грн, з яких: 2 422,40 грн - судовий збір; 5 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними і допустимими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст. 11, 15, 16, 202, 205, 207, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 627, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077, 1082 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», код ЄДРПОУ 44002941, місцезнаходження: 01042, Україна, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, інше, нежитлове приміщення 1008, заборгованість за кредитним договором № 1550677 від 09 лютого 2021 року у розмірі 15040,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 10040,00 грн - заборгованість за процентами, а також судовий збір у розмірі - 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. всього стягнути - 22462,40 грн.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя      Роман БАКЛАНОВ