Справа № 752/29022/25 
Провадження № 2/752/2394/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

22 травня 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Хоменко В.С.
при секретарі Павлюх П.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
ВСТАНОВИВ:
у листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2  на його користь матеріальні збитки, завдані джерелом підвищеної небезпеки з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних у загальному розмірі 85 097,15 грн.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22.11.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої пошкоджено належний йому транспортний засіб Lexus IS200, д.н.з. НОМЕР_1 . 
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.05.2022 року № 2090003972 цивільно-правова відповідальність завдавача шкоди ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта».
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2023 року в справі № 752/17478/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
При цьому, позивач зауважує, що під час затвердження розрахунку розміру страхового відшкодування ПАТ НАСК «Оранта» використано ремонтну калькуляцію № 83118/22 Н від 22.11.2022 року в якій вказано, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 126 575,58 грн, а згідно з автотоварознавчим дослідженням від 01.12.2022 року № НОМЕР_2 - 2, з метою розрахунку суми страхового відшкодування застосовано коефіцієнт фізичного зносу, в зв`язку з чим сума страхового відшкодування склала 63 981,55 грн, яку 07.12.2022 року зараховано на його банківський рахунок.
У зв`язку з цим, з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між визначеною страховиком вартістю ремонту транспортного засобу та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, що становить 62 594,03 грн і відповідає розміру прямих збитків.
Крім того, ОСОБА_1 зауважує, що відповідач з 23.11.2022 року міг довідатися про розмір спричинених ним збитків, тому з 01.12.2022 року грошове зобов`язання відповідача з компенсації вартості відновлювального ремонту вважається простроченим на суму 126 575,58 грн, а з 08.12.2022 року по 11.11.2025 року на суму 62 594,03 грн, через те, що солідарний обов`язок частково виконаний страховиком, а тому ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити інфляційне збільшення в розмірі 17 003,42 грн і 3 % річних у сумі 5 499,70 грн.
На підставі викладеного, позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою від 02.12.2025 року відкрито провадження в указаній справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 46-47).
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10.11.2022 року приблизно о 14:05 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Honda, д.н.з. НОМЕР_3 , у м. Києві на перехресті вул. К. Малевича та І. Федорова, не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», та здійснив зіткнення з автомобілем Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2023 року в справі № 752/17478/22 ОСОБА_2  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При цьому, судом з`ясовано, що на момент цієї дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія транспортного засобу Honda, д.н.з. НОМЕР_3 , застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.05.2022 року № 209003972 в ПАТ НАСК «Оранта».
Згідно з розрахунком ПАТ НАСК «Оранта» страхового відшкодування від 02.12.2022 року, майновий збиток, завданий власнику автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди склав 126 576,58 грн - без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу, та 66 391,55 грн з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.
При цьому, встановлено, що відповідно до страхового акта № ОЦВ-СП-Х-22-32-83118/1, ПАТ НАСК «Оранта» 07.12.2022 року здійснено виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 63 891,55 грн (66 391,55 грн - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 2 500,00 грн (франшиза)).
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року в справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Отже, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача різницю між виплаченим страховим відшкодуванням (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та за вирахуванням франшизи), та вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування зносу з огляду на розмір заявлених стороною позивача позовних вимог у сумі 62 594,03 грн.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача інфляційного збільшення в розмірі 17 003,42 грн і 3 % річних у сумі 5 499,70 грн необхідно відмовити, адже між сторонами не існувало жодного узгодженого грошового зобов`язання з відшкодування шкоди.
Крім того, суд враховує, що відсутні докази звернення ОСОБА_1 до відповідача про відшкодування йому різниці між виплаченою ПАТ НАСК «Оранта» сумою страхового відшкодування та дійсним розміром завданих позивачу збитків.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 890,84 грн (73,55%).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 76-81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 62 594,03 грн (шістдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто чотири гривні 03 копійки) на відшкодування майнової шкоди.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  сплачений судовий збір у розмірі 890,84 грн (вісімсот дев`яносто гривень 84 копійки).
Відомості щодо учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко