Справа № 758/10070/25 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року         м. Київ   
Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючої судді Левицької Я.К.,
за участю секретаря судового засідання Новіцької О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року позивач ОСОБА_1 в особі свого представника -адвоката Гафича І.І. звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом, в якому просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (далі - ПрАТ «Євроінс Україна») на її користь невиплачену частинку страхового відшкодування у розмірі 52 999, 91 грн, стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 135 928,37 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, вирішити питання про розподіл судових витрат, які складаються зі сплаченого судового збору, витрат на збір доказів у розмірі 4 500 грн, а також витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.11.2024 року о 18 год. 47 хв. у місті Києві по вул. Набережно-Рибальська дорога за участі транспортних засобів «Mercedes Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомоблія «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , сталась дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок чого власниці транспортного засобу «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 завдано матеріальних збитків. У зв`язку з тим, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes Benz E 280» була застрахована у ПрАТ «Євроінс Україна», позивач письмово звернулась до цього товариства та надала всі необхідні документи для початку розгляду справи. 02.05.2025 року на рахунок позивача від ПрАТ «Євроінс Україна» зараховано страхову відшкодування у розмірі 80 878,69 грн. Позивач не погоджується із такою виплатою страхового відшкодування, на підставі Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 31.12.2024 року вважає, що відповідачем 1 невиплачена частина страхового відшкодування у розмірі 52 999, 91 грн, а з відповідача 2 матеріальна шкода у розмірі 135 928, 37 грн. Крім того, посилається на те, що відповідачем 2 має бути відшкодована моральна шкода у розмірі 10 000 грн, завдана не лише пошкодженням майна позивача, але й через протиправні дії відповідача 2, а саме порушення правил дорожнього руху, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб позивача, який був основним сімейним засобом пересування, за внутрішнім переконанням сторони позивача.
Ухвалою суду від 09.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
22.07.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача 1, у якому зазначено, що ПрАТ «Євроінс Україна» позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки Страховик здійснив виплату страхового відшкодування відповідно до вимог чинного законодавства. Представником відповідача було оглянуто пошкоджений транспортний засіб і складено акт огляду, який був підписаний позивачем. З метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту із врахуванням фізичного зносу транспортного засобу марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням знову відповідачем було замовлено проведення відповідних оцінювань в ФОП ОСОБА_3 . Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 46695, завданого власнику колісного транспортного засобу, що був складений ФОП ОСОБА_3 матеріальний збиток, завданий транспортного засобу марки «Hyundai Sonata» складає 84 078,69 грн без ПДВ. Сума страхового відшкодування у розмірі 80 878,69 (за вирахуванням франшизи у розмірі 3 200 грн) виплачена на користь позивача. Крім того, у відповідача відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем Звіт, оскільки законом визначений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитку. При цьому, позивач не зазначає причини прийняття судом його Звіту, а не Звіту, складеного на замовлення страхової компанія. Також представник відповідача 1 посилається на не доведення співмірності заявлених позивачем вимог щодо понесення витрат на правничу допомогу. Вважає, що співмірною щодо позовних вимог є сума витрат на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.
09.12.2025 року до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, у яких зазначено, що Звіт № 46695 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу оцінювача ФОП ОСОБА_3 є неналежним доказом, оскільки оцінювач ОСОБА_4 особисто пошкоджений транспортний засіб не оглядав. Матеріали справи не містять доказів особистого огляду оцінювачем, акт огляду містить підпис невідомої особи, без зазначення її прізвища, вказаний підпис не відповідає іншим підписам оцінювача ОСОБА_4 наявних у Звіті № 46695. Зауважує, що зазначений Звіт не відповідає вимогам Методики, оскільки транспортний засіб особисто оцінювачем не оглядався, а при його складанні використано матеріали з огляду спеціаліста, що зазначено у самому звіті; фіксація характеру і обсягу пошкоджень шляхом фотографування не здійснювалася ні на момент огляду спеціалістом (доказів протилежного суду не надано), ні оцінювачем, який складав звіт. Таким чином Звіт № 46695 є неналежним доказом, оскільки оцінювач ОСОБА_4 особисто пошкоджений транспортний засіб не оглядав. Також виплата страхового відшкодування Відповідачем-1 була здійснена без узгодження з особою, яка має право на отримання відшкодування.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, у письмових поясненнях зазначив, що у випадку неявки позивача та представника позивача провести розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву зазначив, що у випадку неявки представника ПрАТ «Євроінс Україна» провести розгляд справи без його участі.
Відповідач 2, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що 17.11.2024 року о 18 год. 47 хв. у місті Києві по вул. Набережно- Рибальська дорога сталась дорожньо-транспортна пригода за участі водія автомобіля «Mercedes Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та водія автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 . Внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Подільського районного суду міста Києва від 10.01.2025 року у справі № 758/14845/24, яка набрала законної сили 21.01.2025 року, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, водія транспортного засобу марки «Mercedes Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Враховуючи викладене, суд бере до уваги те, що саме водія транспортного засобу марки «Mercedes Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Mercedes Benz E 280», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована ПрАТ «Євроінс Україна» на підставі Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії ЕР № 224594437. При цьому, франшиза - 3 200 грн, ліміт за шкоду майну - 160 000 грн.
ОСОБА_1 письмово повідомила ПрАТ «Євроінс Україна» про страховий випадок.
Як вбачається з виписки по картці станом на 02.05.2025 року, належній ОСОБА_1 , 19.02.2025 року на її банківську картку зараховано кошти в сумі 80 878,69 грн від ПрАТ «Євроінс Україна» як страхове відшкодування згідно Акту № 238651/1/2024 від 19.02.2025.
Відповідно до Звіту № 46695 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу оцінювача ФОП ОСОБА_3 (далі-Звіт № 46695) ринкова вартість транспортного засобу «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 351 846,18 грн, вартість відновлювального ремонту - 200 071,58 грн, включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування), коефіцієнт фізичного зносу - 0,7000, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ - 93 731,42 грн, вартість матеріального збитку без урахування ПДВ - 84 078,69 грн.
До Звіту № 46695 долучено Протокол технічного огляду № 61360 від 25.11.2024 року, проведеного у м. Києві по вул. Дегтярівська, 27, зі змісту якого вбачається, що проводився технічний огляд автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого ОСОБА_1 .
Крім того, на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 31.12.2024 року складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, а саме легкового автомобіля «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , VIN: НОМЕР_3 , що був пошкоджений 17.11.2024, відповідно до якого ринкова вартість КТЗ станом до пошкодження становить 302 172 грн, без урахування ПДВ, вартість відновлювального ремонту - 269 806,97 грн, включаючи ПДВ на запасні частини, вартість матеріального збитку - 133 878,60 грн.
Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі Закон №1961-IV в редакції, що діяла на момент ДТП) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Страховик (МТСБУ) має право для визначення (з`ясування) причин, обставин настання страхового випадку та визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залучати своїх працівників або осіб, які здійснюють професійну оціночну діяльність відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні.
Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц, від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
У відповідності до приписів статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (тобто реальні збитки). При цьому приписи статті 1192 Цивільного кодексу України передбачають, що розмір збитків до відновлення пошкодженої речі, тобто, приведення її у той стан, який існував до пошкодження (у даному випадку до ДТП). Тобто, таке відновлення не є поліпшенням стану пошкодженої речі у порівнянні із тим, який існував до ДТП. Між тим, якщо автомобіль мав певний знос, у тому числі й його пошкоджені деталі, що підлягають заміні, то заміна їх саме на нові буде поліпшенням стану вказаного автомобіля, тобто, по суті, необґрунтованим збагаченням його власника за рахунок відповідача.
Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затв. Наказом Мінюсту України та Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, з подальшими змінами та доповненнями) визначає, що вартість матеріального збитку визначається як суму вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (п. 8.3 Методики, у якому також наводиться відповідна формула).
У даному випадку спір виник у зв`язку з тим, що позивач не погоджується із розміром страхового відшкодування, виплаченого їй ПрАТ «Євроінс Україна», а також необхідністю відшкодування шкоди у повному розмірі особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована у зв`язку з перевищенням ліміту відповідальності страховика.
Як убачається з матеріалів справи наявні Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , виконаний на замовлення ПрАТ «Євроінс Україна» та Звіт про оцінку, виконаний на замовлення позивача.
Суд враховує те, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц, від 25.07.2019 року у справі № 221/6180/16-ц, від 31.10.2019 року у справі № 522/1597/15-ц, від 13.11.2019 року у справі № 520/8867/15-ц та від 03.06.2021 року у справі № 461/2217/19.
Згідно п. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.
Суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , який виконав Звіт № 46695 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу на замовлення ПрАТ «Євроінс Україна», має відповідну освіту, кваліфікацію та досвід роботи, здійснював оцінку на підставі кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 6735 від 14.02.2009 року, має кваліфікацію оцінювача у напрямку оцінки майна: «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» та спеціалізацію «Оцінка дорожніх транспортних засобів», має посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 815-ПК від 08.11.2023 року, Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 13.03.2009 року № 7358, що відповідає вимогам до оцінювача під час оцінки КТЗ, встановленими ст. ст. 6, 14, 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
За змістом пунктів 1.2., 1.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092 (далі Методика) методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.
За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (п. 4.3. Методики).
Пунктом 5.1. розділу V Методики визначено, що обстеження КТЗ процедура інструментального або органолептичного дослідження КТЗ з метою визначення його технічного стану. Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.
Відповідно до п. 4.1 розділу ІV Методики оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень. За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (п. 4.3 розділу ІV Методики ).
Пунктом 4.4 розділу ІV Методики передбачені вимоги до звіту (акта) або висновку експерта про оцінку КТЗ. Зокрема, у звіті (акті) або висновку експерта про оцінку КТЗ зазначається, серед іншого, така інформація: дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки.
Під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; установити пробіг за одометром; зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування (п.5.5 розділу V Методики).
Згідно з п.8.1 розділу VIII Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження (п.8.5 розділу VIII Методики).
З огляду на вказані норми, визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його особистого огляду можливо лише експертом, який складає висновок, і тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу, (залучив(ла) експерта). Крім цього, з метою дотримання вимог п. 5.5 Методики оцінювач зобов`язаний установити характер і обсяги пошкоджень на момент особистого огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.
Зі змісту Звіту № 46695 (стор.2, п. 8) вбачається, що одним із інформаційних джерел, які використовувались суб`єктом оціночної діяльності, є результати огляду об`єкта дослідження (акт огляду та фотографії додаються до звіту). Разом з тим, відповідачем 1 надано до суду лише протокол технічного огляду № 61360 від 25.11.2024 року. Отже, відповідачем 1 не представлено доказів фіксації пошкоджень транспортного засобу на момент особистого огляду шляхом фотографування.
Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Також, в силу положень п. 5, 6 ч. 3 ст. 178 ЦПК України відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.
Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.
Крім того, у письмових поясненнях сторона позивача зауважила про відсутність зазначених доказів, однак сторона відповідач не скористалась своїм правом на спростування зазначених обставин.
З урахуванням наведеного, суд бере до уваги те, що Звіт № 46695 не містить фотографій фіксації пошкоджень транспортного засобу на момент проведення технічного огляду.
Також, у протоколі технічного огляду № 61360 від 25.11.2024 року не зазначено особи, яка проводила такий технічний огляд. При цьому, позивач заперечує проведення технічного огляду особисто оцінювачем. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.032019 року по справі № 752/16797/14-ц виснувала про неналежність такого доказу, як звіт про оцінку майна, який складено без особисто огляду автомобіля, зокрема «відповідно до пункту 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/2/2092, калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду колісного транспортного засобу. Оскільки звіт № 4088/07/14-2 складений без огляду автомобіля «Opel Astra» та без урахування вартості залишків останнього, суди першої й апеляційної інстанцій обґрунтовано не взяли цей звіт до уваги».
Аналогічна правова позиція викладена також, у постановах Верховного суду від 20.03.2019 року по справі № 607/14918/15-ц, від 16 травня 2019 року по справі № 202/7844116-ц, та від 04.09.2019 року по справі № 703/4445/15-ц, щодо неможливості брати до уваги Звіт оцінювача, який особисто не оглядав транспортний засіб, а також постановах Верховного суду від 15.10.2020 року у справі № 917/628/17, від 07.04.2021 року у справі № 753/3055/18, де не взято до уваги в якості належного доказу звіт оцінювача, з тієї підстави, що оцінювач не провів особистого огляду об`єкта оцінки, що могло вплинути на результати такої оцінки.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки протокол технічного огляду № 61360 від 25.11.2024 року не містить відомостей про проведення огляду суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , а до Звіту № 46695 не долучено доказів фіксації пошкоджень транспортного засобу на момент особистого огляду шляхом фотографування, що могло вплинути на результати оцінки, суд дійшов висновку, що Звіт № 46695 не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/2/2092, а отже є неналежним доказом оцінки вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 .
Також, суд враховує те, що відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону № 1961-IV страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;
у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Як вбачається з матеріалів справи позивач заперечує узгодження із ним розміру страхового відшкодування, доказів протилежного стороною відповідача до суду не надано.
Посилання представника відповідача 1 на те, що страховик за законом не зобов`язаний узгоджувати розмір страхового відшкодування із особою, яка має право на отримання відшкодування, суд оцінює критично, оскільки дійсно вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) приймає страховик, однак про прийняття такого рішення має бути повідомлено особу, яка має право на отримання відшкодування, оскільки прийняття такого рішення безпосередньо впливає на відшкодування збитків, заподіяних особі, та впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоду. 
Також п. 36.7 ст. 36 Закону №1961-IV рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.
Враховуючи викладене зазначена позиція відповідача 1 фактично нівелює застосування положень п. 36.2, 36.7 ст. 36 Закону №1961-IV.
Також проведення оплати страховиком розміру страхового відшкодування на рахунок позивача не може вважатись його належним повідомленням про прийняте рішення щодо здійснення страхового відшкодування.
Щодо Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 31.12.2024 року, виконаний на замовлення позивачем суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , судом встановлено наступне.
Суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 має відповідну освіту, кваліфікацію та досвід роботи, здійснював оцінку на підставі кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № 5837 від 05.04.2008 року, має кваліфікацію оцінювача у напрямку оцінки майна: «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» та спеціалізацію «Оцінка дорожніх транспортних засобів», має посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 8683-ПК від 14.02.2024 року, Свідоцтво про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності від 15.09.2014 року № 821, що відповідає вимогам до оцінювача під час оцінки КТЗ, встановленими ст. ст. 6, 14, 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
До Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 31.12.2024 року долучено в тому числі фотозображення фіксації пошкоджень транспортного засобу на момент огляду, з місця ДТП станом на 17.11.2024 та Акт огляду транспортного засобу № 36/24 (дефектна відомість), складений 13.12.2024 року ОСОБА_5 за участю ОСОБА_1 . 
Відповідно до пунктів 8.1. 8.3. Методики для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ або визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників та величини втрати товарної вартості.
Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 31.12.2024 року відповідає вищезазначеним вимогам Методики, зокрема оцінювач особисто здійснював зовнішній огляд транспортного засобу, про що зазначено в розділі 11 звіту, зафіксовано в Акті огляду колісного транспортного засобу від 13.12.2022 року та частково на фото пошкоджених вузлів та агрегатів, а також відображено в ремонтній калькуляції, а відтак містить повні та об`єктивні відомості про кількість та характер пошкоджень транспортного засобу. Розрахунки наведені у такому Звіті жодним чином не спростовані стороною відповідача.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. ч. 1 3 ст.89 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 31.12.2024 року є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП.
Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Позивачем та відповідачем 1 визнано факт перерахування позивачу коштів в сумі 80 878,69 грн від ПрАТ «Євроінс Україна» як страхове відшкодування згідно Акту № 238651/1/2024 від 19.02.2025. При цьому, зазначена сума страхового відшкодування включає франшизу у розмірі 3 200 грн та не включає ПДВ.
Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача в матеріалах справи відсутні.
У випадку здійснення страхової виплати на рахунок потерпілого страховик зменшує розмір страхової виплати на суму ПДВ. Вказану суму страховик зобов`язаний доплатити у випадку надання доказів проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на СТО, яке має статус платника ПДВ (правовий висновок Постанова КЦС ВС від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22).
Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).
Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20
Також, Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.
Отже, оскільки відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача в матеріалах справи відсутні, то випалата страхового відшкодування безпосередньо позивачу повинна здійснюватись без урахування податку на додану вартість.
Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача 1 суму страхового відшкодування (матеріального збитку) у розмірі 133 878, 60 грн, яка відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 31.12.2024 року включає ПДВ на запасні частини. 
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідачем 1 мало б бути сплачено розмір страхового відшкодування (матеріального збитку), визначений у Звіті про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 31.12.2024 року з вирахуванням ПДВ, тобто сума у розмірі 111 565,50 грн.
Враховуючи виплачену суму страхового відшкодування у розмірі 80 878,69 грн, з відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню невиплачена частина страхового відшкодування у розмірі 30 686,81 (111 565,50-80 878,69). Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 135 928,37 грн, то судом встановлено наступне.
Позовні вимоги в цій частині стосуються стягнення з відповідача, як винуватця ДТП, різниці між виплаченим страховим відшкодуванням потерпілому в ДТП та заподіяною матеріальною шкодою.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Шкода завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.
Згідно з ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч. 2 п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Як вбачається зі Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 31.12.2024 року вартість відновлювального ремонту складає 269 806, 97 грн, при цьому, ПрАТ «Євроінс Україна» виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 80 878,69 грн, якого недостатньо для відшкодування завданої позивачу шкоди.
Водночас суд зауважує, що доводи позивача про стягнення з відповідача 2 різниці між розміром завданої шкоди, тобто вартістю відновлювального ремонту, та вартістю матеріального збитку є обґрунтованими. Втім у даному випадку позивачем взято до уваги вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку з урахуванням ПДВ, що не відповідає вищенаведеним положенням законодавства. 
Суд враховує, що вартість відновлювального ремонту без ПДВ становить 224 839,14 грн. Отже, з відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 113 273, 64 грн, що свідчить про часткове задоволення позовних вимог.
Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України).
Відповідно до положень частин першої та другої ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Тобто визначальним для стягнення моральної шкоди є порушення прав позивача внаслідок неправомірності дій іншої особи.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Отже, фактами, з якими матеріальний закон пов`язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується роз`яснення Пленуму Верховного Суду, викладені в п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 № 4 (з наступними змінами та доповненнями) про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач обґрунтовує завдання йому відповідачем моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. пережитим ДТП, сильними душевними стражданнями та переживаннями, а також через пошкодження власного майна, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього.
Аналізуючи вказані норми, з урахуванням того, що участь позивача у ДТП та пошкодження власного транспортного засобу з вини іншої особи, який був основним сімейним засобом пересування, безсумнівно породжує негативні емоції і свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди, навіть якщо такі обставини не потягли вагомих наслідків.
З огляду на вищенаведені положення законодавства та встановлені обставини справи, а також враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження транспортного засобу, ступінь вини відповідача, та із застосуванням принципів розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача у розмірі 10 000,00 грн.
Відповідно до положень ст. 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі.
Відповідно до положень ч. 1, пункту 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч. 8 ст.141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Як убачається із змісту позовних вимог, у позовній заяві заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 гривень, при цьому у позовній заяві представником позивача заявлено про подання доказів витрат на правову допомогу у порядку, встановленому частиною восьмою статті 141 ЦПК України, після ухвалення рішення у справі.
Щодо відшкодування сплаченого позивачем судового збору, слід зазначити таке.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 989,28 гривень, ціна позову - 198 928,28 грн. При цьому судом позовні вимоги задоволено частково, загалом на суму 153 960,45 грн (77%). Відтак, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 531,74 грн, тобто по 765,87 грн з кожного.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, з поміж іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Позивачем були здійснені судові витрати по сплаті витрат на проведення автотоварознавчого дослідження із визначенням розміру заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 4 500 грн, що позивач підтверджує рахунком-фактурою № 75062 від 12.12.2024р.
Разом з тим, стороною позивача не представлено суду доказів проведення оплати за вказаним рахунком, відтак суд відмовляє позивачу у стягненні таких судових витрат.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 81,141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 30 686 (тридцять тисяч шістсот вісімдесят шість) грн 81 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 113 273 (сто тринадцять тисяч двісті сімдесят три) грн 64 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 765 (сімсот шістдесят п`ять) грн 87 коп. з кожного.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач 1: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», код ЄДРПОУ 22868348, юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102;
Відповідач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя         Я.К. Левицька