Справа № 509/4628/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участю секретаря судового засідання: Пронози І.В.,
представника відповідача Чекмарьової Л.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу № 509/4628/25 за позовною заявою позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,
ВСТАНОВИВ:
28.08.2025 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 60 616,23 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880, здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу»?постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений?Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачем»?визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст. ст.?633,?634,?641,?642 ЦК України, що укладається на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору.
В період з жовтня 2021 р. по липень 2025 р. (включно), відповідачем було спожито природний газ на загальну суму 60616,23 грн., вартість якого не сплачена, про що свідчить інформація по рахунку. Оскільки відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за спожитий природний газ, позивач просить стягнути її у судовому порядку.
На підтвердження заявлених вимог, позивачем надана інформація по рахунку №НОМЕР_1 , EIC код 56XM25F69214501Y.
02 вересня 2025 року Овідіопольським районним судом Одеської області було прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 грудня 2025 року задоволено позовні вимоги позивача в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», (юридична адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ: 40121452) суму заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 60616 (шістдесят тисяч шістсот шістнадцять) гривень 23 коп. на рахунок: НОМЕР_3 в AT «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465. А також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 коп. 
26.12.2025 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_2 , поданою в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.12.2025 року по цивільній справі № 509/4628/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.
Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року заяву ОСОБА_2 , подану в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.12.2025 року по цивільній справі № 509/4628/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 11 год. 45 хв. 09.01.2026 року.
Ухвалою судді від 09 січня 2026 року заяву ОСОБА_2 , поданою в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.12.2025 року було задоволено. Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.12.2025 року у цивільній справі № 509/4628/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ було скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 26.02.2026 року на 11 год. 00 хв., в приміщенні Овідіопольського районного суду Одеської області, з повідомленням сторін (без виклику).
Запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень. 
29.01.2026 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги, заявлені до нього не визнає у повному обсязі та вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, як стверджує відповідач, він з 2019 року по теперішній час знаходиться за кордоном, що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями у закордонному паспорті ОСОБА_1 та посвідками на проживання в Республіці Кіпр. Відповідач є власником квартири з серпня 2015 року, квартиру було придбано від будівельників, що підтверджуєть наявними в матеріалах справи фотографіями, опалення вимкнене, природний газом ніхто не користувався з 2015 року, тому передання показників лічильника газу не було. В квартирі ніхто не проживає з 2016 року, тому відповідач не отримував та не використовував природний газ.Позивачем було не вірно нараховано обсяг газу, позивач не надає доказів споживання газу, не здійснено повірку лічильника, не зафіксовано покази на час формування рахунку, не надано даних із системи обліку споживання. Сума заборгованості за спожитий газ за період з жовтня 2021 року по липень 2025 року не відповідає дійсним показанням лічильника, оскільки відповідач знаходився та наразі знаходиться за кордоном. Позивачем не надано доказів, які підтверджують обсяги розподіленого природного газу для побутового споживача ОСОБА_1 за період вказаний у розрахунку заборгованості доданому до позовної заяви. Позивач не надав суду доказів того, чи має відповідач обов`язок згідно договору або закону оплачувати послуги, які надані позивачем за вказаною у позовній заяві адресою та у визначений період. Також відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто в квартирі АДРЕСА_2 він не зареєстрований і доказів проживання до суду не надано, внаслідок чого користуватися газом не міг та заборгованість відсутня за вказаний період. Наявна в матеріалах справи інформація по рахунку (фінансовий стан) не містить підпису представника ТОВ ГК «Нафтогаз України», внаслідок чого не може бути належним доказом наявності заборгованості. Зазначений об`єм споживання газув не підписаному рахунку (фінансовий стан) ТОВ ГК «Нафтогаз України» не відповідає дійсності та не може бути належним доказом для стягнення заборгованості. Позивачем не надано доказів укладення договору постачання природного газу побутовим споживачам між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та ОСОБА_1 відповідно до вимог встановлених Законом України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу. До позовної заяви позивачем доданий типовий договір, у заяві-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам відсутні персональні дані споживача, дані об`єкта газопостачання, інформація про заявника та відмітка про підписання заяви-приєднання. 
Ухвалою судді від 04 березня 2026 року задоволено клопотання представника відповідача та допущено адвоката Чекмарьову Ларису Юріївну до участі в судових засіданнях в режимі відео конференції по даній справі з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».
20.05.2026 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшли додаткові пояснення Чекмарьової Лариси Юріївни, подані в інтересах відповідача ОСОБА_1 , в яких відповідач просив відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у повному обсязі. У поясненнях було повідомлено, що до Великодолинської абонентської дільниці представником відповідача в інтересах ОСОБА_1 було подано заяву про зняття показників лічильника, здійснення перерахування обсягу фактичного спожитого газу за показаннями лічильника та надання акту звірки обсягу фактичного спожитого газу за показаннями лічильника після зняття показників лічильнику та перерахунку у квартирі АДРЕСА_3 . 15 квітня 2026 року було проведено обстеження газового устаткування у квартирі АДРЕСА_3 . 15 квітня 2026 року між ОСОБА_1 та представником Овідіопольського УЕГГ АТ «Одесагаз» було складено акт про монтаж побутового лічильника газу за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно до якого показники лічильника газу становлять 00000. 15 квітня 2026 року між ОСОБА_1 та представником Овідіопольського УЕГГ АТ «Одесагаз» було складено акт про демонтаж побутового лічильника газу за адресою: АДРЕСА_4 ., відповідно до якого показники лічильника газу становлять 00000. Згідно відповіді АТ «Одесагаз» №04/15-471 від 11.05.2026 року на адвокатський запит від 06 травня 2026 року було повідомлено що приведення обліку розподіленого та спожитого природного газу відповідно до фактичних показів лічильника газу було здійснено. У відповіді АТ «Одесагаз» №04/15-508 від 15.05.2026 року на адвокатський запит від 11 травня 2026 року зазначено, що лічильник газу типу Elster G-4, заводський №4871557, 2011 року виготовлення, було демонтовано на повірку з показаннями 00000 м?, про що зроблено відповідну відмітку в акті демонтажу від 15.04.2026. Позов та додані до нього документи не містять доказів наявності заборгованості у відповідача. У даному випадку доказом споживання природного газу є показники лічильника, який знаходиться у відповідача. Відповідно до фото показників лічильника, здійснених при здійсненні комісією (працівниками Великодолинської абонентської дільниці) 15 квітня 2026 року обстеженнягазового устаткування за адресою: АДРЕСА_5 , показники лічильника газу становлять 00000. Відповідно до акту інвентаризації мереж та встановленого газового обладнання за особових рахунком від 15.04.2026 року, показники лічильника газу становлять 00000. На підтвердження було додано докази: фото лічильника станом на 15.04.2026 рік, Акт про монтаж побутового лічильника газу від 15 квітня 2026 року, Акт про демонтаж побутового лічильника газу від 15 квітня 2026 року, відповідь АТ «Одесагаз» №04/15-471 від 11.05.2026 року, відповідь АТ «Одесагаз» №04/15-508 від 15.05.2026 року, акт інвентаризації мереж та встановленого газового обладнання за особових рахунком від 15.04.2026 року. 
20.05.2026 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява представника відповідача Чекмарьової Лариси Юріївни про розгляд справи без участі відповідача ОСОБА_1 та представника відповідача адвоката Чекмарьової Лариси Юріївни. У задоволенні позовних вимог просили відмовити у повному обсязі, та при винесенні рішення по справі №509/4628/25 просили врахувати відзив на позовну заяву з додатками від 23.01.2026 року та додаткові пояснення з додатками від 20.05.2026 року.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи.
Відповіді на відзив, заяв чи додаткових клопотань на адресу суду не надходило.
Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, розглянувши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 № 880, здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, затверджений Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачем» визначено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до ст. ст.633,634,641,642 ЦК України, що укладається на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору.
Згідно з частиною 1статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1ст.80 ЦПК України).
Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положеннями статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 1статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно ч.2 ст.13 Закону України ''Про ринок природного газу'' споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.
Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.
За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.
Відповідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про ринок природного газу», у разі якщо постачальника ліквідовано, визнано банкрутом, його ліцензію на провадження діяльності з постачання природного газу анульовано або її дію зупинено, а також в інших випадках, передбачених правилами для постачальника "останньої надії", постачання природного газу споживачу здійснюється у порядку, визначеному правилами для постачальника "останньої надії" та на умовах типового договору постачання постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором.
На період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX та протягом шести місяців після його припинення або скасування постачальник "останньої надії" визначається Кабінетом Міністрів України без проведення конкурсу.
За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження КМУ від 22 липня 2020 року № 917 постачальником «останньої надії» визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».
Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
На підставі ч.3 ст.12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 02.10.2018 року по справі № 917/1307/18, а також в постанові від 23.10.2019 по справі № 910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною, отже стандарт доведення - це достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (Nadtochiy v. Ukraine, заява N 7460/03, § 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
У рішенні ЄСПЛ по справі "J.K. AND OTHERS v. SWEDEN" заява № 59166/12 судом зазначено, що договірна держава зобов`язана брати до уваги не лише докази, подані заявником, але й усі інші факти, які мають значення у справі, яка розглядається. У цивільних позовах закон не вимагає такого високого стандарту, як "доведення поза розумним сумнівом" скоріше суддя має вирішити справу на основі "балансу ймовірностей". Термін «перевага сумнівів» використовується в контексті стандарту доказів, що стосується фактичних тверджень, зроблених заявником.
Отже, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 905/2382/17, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бендерський проти України", заява № 22750/02, суд зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи, про що зазначено в рішенні по справі "Руїз Торійа проти Іспанії", заява від 09.12.1994. Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних, про що зазначено в рішенні по справі "Артіко проти Італії", заява від 13.05.1980. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (справи, "Дюлоранс проти Франції" заява № 34553/97, "Донадзе проти Грузії" заява №74644/01).
Згідно ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу.
Відповідно до ст.6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг.
Згідно п.1 ч.2 цієї статті виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача.
Згідно п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно ч.ч.1,2 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Положеннями ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Відповідно до п.1.3. Типового договору розподілу природного газу фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Наведене положення типового договору у частині підтвердження факта приєднання до його умов і виникнення у споживача обов`язку оплачувати фактично спожиті послуги узгоджується із сталою судовою практикою, згідно якої відсутність письмово оформленого договору із виконавцем послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані йому послуги (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18).
Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї додатків, позивачем не надано суду копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та ОСОБА_1 , за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.
Також позивачем не надано суду заяви-приєднання саме відповідача до умов договору постачання природного газу, що є невід`ємною частиною договору, оскільки у долученій заяві-приєднання відсутні персональні дані споживача, дані об`єкта газопостачання, інформація про заявника та відмітка про підписання заяви-приєднання, внаслідок чого в матеріалах справи відсутні докази щодо приєднання відповідача до умов договору постачання природного газу. 
Крім того, на підтвердження факту приєднання відповідача до умов типового договору розподілу природного газу шляхом фактичного споживання газу позивач надав суду роздруківку по особовому рахунку зі своєї внутрішньої білінгової системи, де зазначена інформація по рахунку № НОМЕР_1 та фінансовий стан. Зокрема, у вказаному документі зазначено, що в АДРЕСА_6 , знаходиться два прилади, які споживають природний газ (опалення – 1, плита-2). У графі «метод розрахунку» зазначено – «по лічильнику», натомість покази лічильника відсутні. Згідно наданого фінансового стану не вбачається, що споживач ОСОБА_1 з 01.10.2021 року по 01.07.2025 року оплатив хоча б один рахунок за нібито спожитий газ. Іншого документу на підтвердження споживання природного газу відповідачеам (наприклад, належним чином завірену карту абонента, відомості контрольного зняття показників лічильників, фотографію лічильника газу, тощо), стороною позивача до суду не надано.
При цьому, як зазначено у позовній заяві, постачальник проводить нарахування вартості спожитого природнього газу на підставі даних оператора ГРМ про об`єм розподіленого/спожитого споживачем газу, однак даних лічильника до матеріалів позовної заяви не додано, що унеможливлює суд перевірити достовірність даних у наданій копії фінансового стану, в тому числі не надані дані оператора ГРМ, а лише зазначені у копії фінансового стану.
Окрім того, відповідач зазначає, що з 2019 року по теперішній час знаходиться за кордоном, що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями із закордонного паспорту відповідача ОСОБА_1 та посвідками на проживання в Республіці Кіпр. Також відповідно до наявних в матеріалах справи фотографій та письмових пояснень, відповідач зазначає, що є власником квартири з серпня 2015 року, квартиру було придбано від будівельників, в квартирі немає ремонту, внаслідок чого проживання та споживання газу в даній квартирі є неможливе. 
Як вбачається з додаткових пояснень відповідача та доданих до них додатків від 20.05.2026 року, відповідачем надано суду фото показників лічильника, здійснених комісією (працівниками Великодолинської абонентської дільниці) 15 квітня 2026 року при обстеженнігазового устаткування за адресою: АДРЕСА_4 , акт інвентаризації мереж та встановленого газового обладнання за особових рахунком, Акт про монтаж побутового лічильника газу від 15.04.2026 року, Акт про демонтаж побутового лічильника газу від 15.04.2026 року, відповідно до яких показники лічильника газу становлять 00000.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт споживання відповідачем природного газу та наявності заборгованості за спожитий газ, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то у відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору не стягуються і покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 3, 4-7, 13, 17-18, 109, 131, 137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 25.05.2026 року.

Головуючий: Є. М. Панасенко