10.06.26
33/812/243/26

Справа № 477/1914/25    Головуючий у першій інстанції Семенова Л.М.
 
Провадження № 33/812/243/26   Доповідач апеляційного суду Лівінський І.В.
 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 червня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Лівінського І.В.,
з секретарем судового засідання Повертайленко Ю.В.,
за участі захисника Булая В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення 
за апеляційною скаргою
захисника Булая Владислава Сергійовича
на постанову Вітовського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2026 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 437353 від 29 серпня 2025 року, того ж дня о 09:09 годині, на автомобільній дорозі ТРАСА Н-11 263 км, 200 м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом NEXIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок, почервоніння обличчя. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводився за допомогою «Алктоестер Драгер 6810», результат склав 1,02 проміле, з результатом огляду не згодний. Огляд проведений був у медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР, результат огляду на стан сп`яніння у медичному закладі – 0,69 проміле. Висновок лікаря – 1219. Чим водій порушив пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху (керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції). За що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Постановою Вітовського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, захисник ОСОБА_1 – адвокат Булай В.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, порушення судом норм процесуального права, просив постанову суду скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що суд першої інстанції, всупереч приписам ст.ст. 7 , 9 КУпАП, допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Захисник зазначав, що як вбачається з військового квитка ОСОБА_1 , з 31 березня 2025 року по 25 вересня 2025 року останній проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 . 29 серпня 2025 року ОСОБА_1 , прямував на військову службу, а відтак в силу положень пункту 2 частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконував обов`язки військової служби, відповідно огляд на стан сп`яніння повинен був проведений у суворій відповідності до положень статті 266-1 КУПАП, чого дотримано не було.
А тому, на думку апелянта, огляд ОСОБА_2 , проведений з порушенням визначеного КУПАП порядку, а отже є недійсним. Крім того, дії ОСОБА_1 , у цьому випадку підлягали би кваліфікації за статтею 172-20 КУПАП, чого також зроблено не було, а відповідно і адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 , складені неуповноваженою особою. Сам факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі та прямування до місця несення служби вже є самостійним та встановленим фактом, який доводиться наявними в матеріалах доказами. Жодних інших доказів, які можуть ще підтвердити факт прямування ОСОБА_1 , 29 серпня 2025 року о 09.09 годині на 263 км+200м автодороги Н-11, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «NEXIA», номерний знак НОМЕР_1 створити фізично не можливо.
На думку захисника, суд першої інстанції поклав на ОСОБА_1 , обов`язок доводити свою невинуватість, тим самим нівелював положення статті 62 Конституції України, що є недопустимим та суд першої інстанції тим самим перейняв на себе функцію обвинувачення, що взагалі не допускається у будь-якому разі.
Також захисник зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено яким саме водій керував транспортним засобом, його марка та модель, державний номерний знак, його належність та країну реєстрації. З протоколу про адміністративне правопорушення відповідних даних встановити не можливо, оскільки відповідну інформацію працівниками поліції задокументовано не було. Так само як і не задокументовано та не зафіксовано факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі захисник посилається на порушення порядку огляду ОСОБА_1 , на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та визнання відповідних доказів недопустимими доказами.
Апелянт вказує, що закон визначає, що для проведення медичного огляду особи у медичному закладі та надання права медичному закладу провести медичний огляд, необхідне направлення поліцейського, а не згода особи. Однак такого направлення в матеріалах справи № 477/1914/25 не має. Через відсутність направлення, наслідком є недопустимість як доказу проведеного медичного огляду в цілому.
Зазначає, що ОСОБА_1 проходив огляд в комунальному некомерційному підприємстві «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради 29 серпня 2025 року, а відтак до останнього повинні були застосовуватись положення Інструкції № 1452/735. Відібрання біологічного середовища та проведення лабораторного дослідження є обов`язковим. В обов`язковому порядку проводиться лабораторне дослідження за допомогою газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі. З матеріалів справи та відеозапису не вбачається, що відповідні положення виконувались. А тому отримані докази є недопустимими та не можуть бути покладені у провину ОСОБА_1 .
Крім того, захисник зазначає, що ні технічний запис відеофіксації, ні інші матеріали справи не містять фактичних даних чи вчиняв ОСОБА_1 , порушення ПДР, чи мали місце інші обставини, які б слугували законною підставою для зупинки працівником поліції транспортного засобу. Працівником поліції не був виконаний обов`язок детально описати підставу зупинки, визначену статтею 35 Закону України «Про національну поліцію». 
Оскільки автомобіль не був зупинений під керуванням ОСОБА_1 , існують порушення вимог частини 3 статті 35 Закону України «Про національну поліцію», недопустимими є наступні докази, отримані після зупинки транспортного засобу. Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов такого.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з пунктом 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі – ПДР), водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до диспозиції частини 1 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 437353 від 29 серпня 2025 року, того ж дня о 09:09 годині, на автомобільній дорозі ТРАСА Н-11 263 км, 200 м, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом NEXIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння кінцівок, почервоніння обличчя. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводився за допомогою «Алктоестер Драгер 6810», результат склав 1,02 проміле, з результатом огляду не згодний. Огляд проведений був у медичному закладі КНП МОЦПЗ МОР, результат огляду на стан сп`яніння у медичному закладі – 0,69 проміле. Висновок лікаря – 1219. Чим водій порушив пункт 2.9 «а» ПДР (керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції). За що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомився під підпис. В графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності по суті порушення» зазначив: «надасть у суді». 
Посилання апеляційної скарги на те, що у протоколі поліцейським не зазначена інформація про те, яким саме водій керував транспортним засобом, його марка та модель, державний номерний знак, його належність та країну реєстрації, є необґрунтованими.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 437353 від 29 серпня 2025 року, у ньому зазначені посада, найменування підрозділу поліції, звання та прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка його складала, та його підпис. Також, зі змісту протоколу встановлено, що в ньому зазначено час, місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Також у протоколі у графі «транспортний засіб» зазначена марка транспортного засобу – NEXIA, його державний номерний знак НОМЕР_1 , та те, що він належить ОСОБА_1 .
У протоколі вказаний технічний засіб відеозапису – портативний відеореєстратор 474678.
Отже вказаний протокол складений за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395.

Відповідно до частини 1 статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Апеляційний суд критично оцінює доводи захисника про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і мав бути підданий огляду на стан сп`яніння посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, оскільки відповідно до глави 13-Б КУпАП, присутність працівників Військової служби правопорядку у Збройних силах України є обов`язковою лише при складенні матеріалів про військові адміністративні правопорушення.
В разі керування військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмови від проходження відповідно до визначеного порядку огляду на стан сп`яніння, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дії такої особи підлягають кваліфікації за статтею 172-20 КУпАП, яка є спеціальною нормою щодо військовослужбовців (розмежування за спеціальним суб`єктом).
Наявність у цій категорії адміністративних правопорушень спеціального суб`єкта військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби зумовлює застосування спеціального порядку його огляду на стан алкогольного сп`яніння, встановленого статтею 266-1 КУпАП та Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року № 32.
Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
У справі, яка переглядається, встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом 29 серпня 2025 року о 09:09 год на автодорозі Н-11 263 км + 200 м з ознаками алкогольного сп`яніння (а згідно із висновком лікаря, у стані алкогольного сп`яніння), тобто поза межами території будь-якої військової частини, тощо.
Доказів того, що він керував транспортним засобом поза військовою частиною за наказом відповідного командира, не надано. Також не надано відповідних доказів про те, що на час складення відносно нього протоколу, він перебував у службовому відрядженні.
Отже, матеріали справи не містять доказів, які б давали підстави вважати, що військовослужбовець ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом виконував обов`язки військової служби, тому вимога проведення огляду на стан сп`яніння поліцейськими і складання ними матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 130 КУпАП, узгоджується з приписами КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення порядку проведення медичного огляду  ОСОБА_1  в закладі охорони здоров`я – КНП «МОЦПЗ» МОР, апеляційний суд відхиляє з наступних підстав. 
Підстави та порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного сп`яніння, а також направлення водіїв для проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння, передбачені статтею 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі – Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України, МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція № 1452/735).
Відповідно до частин 1-4 статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (таке ж положення міститься у пункті 6 розділу ІІ Інструкції №1452/735).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Згідно з частиною 6 статті 266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог КУпАП Кабінет Міністрів України затвердив зазначений вище Порядок № 1103.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав (пункт 7 Порядку № 1103).
Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням (пункт 10 Порядку № 1103).
Лікар, що проводить огляд, повинен ознайомитися з документами, які посвідчують особу водія (паспорт, посвідчення водія та інші документи) (пункт 11 Порядку № 1103).
Лікар, що проводив у закладі охорони здоров`я огляд водія транспортного засобу, складає за його результатами висновок за формою, яка затверджується МОЗ.
Висновок складається в трьох примірниках: по одному - для поліцейського та водія транспортного засобу, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
Висновок може бути оскаржений водієм транспортного засобу у встановленому законодавством порядку (пункти 13, 14 Порядку № 1103).

Відповідно до пункту 7 Розділу І Інструкції № 1452/735, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря — фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством. Тематичне вдосконалення обов`язково включає в себе опрацювання методики відбору зразків, їх консервування, маркування, упаковки, зберігання та транспортування до лабораторії, а також документальне оформлення всіх цих процедур . Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (пункти 2, 3 розділу III Інструкції № 1452/735). 
Лікар (фельдшер) повинен ознайомитися з документами особи, яку оглядає (паспорт, особисте посвідчення, посвідчення водія тощо) (за наявності) (пункт 4 розділу III Інструкції № 1452/735).
Пунктом 6 розділу ІІІ вказаної Інструкції № 1452/735 передбачено, що проведення лабораторних досліджень обов`язкове на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини.
Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (пункт 7 розділу ІІІ).
Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження — газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються двома наборами. Один набір використовується для первинного дослідження. Другий набір використовується для підтверджуючого дослідження (пункт 9 розділу ІІІ вказаної Інструкції).
Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук (пункт 11 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735).
Згідно з пунктом 12 цієї Інструкції для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Якщо водій – учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження сечі (іншого біологічного середовища в разі неможливості взяття сечі) та крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений (пункт 13 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735).
За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного огляду (пункт 14 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735).
Згідно з пунктом 15 розділу ІІІ вказаної Інструкції, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 4), видається на підставі акта медичного огляду.
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку (пункт 16 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735).
Акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я (пункт 18 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 ) .
Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається у присутності поліцейського в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я (пункт 19 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735).

Отже, із системного аналізу статті 266 КУпАП, Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735 вбачається, що огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.
Вказаними нормативно-правовими актами передбачене обов`язкове дослідження біологічного середовища у разі визначення наркотичного сп`яніння або у разі перебування водія – учасника дорожнього руху внаслідок ДТП, у несвідомому стані або з тяжкими травмами. 
Разом з тим, відбір біологічного середовища у разі зупинки транспортного засобу з водієм, у якого наявні ознаки алкогольного сп`яніння, вказані нормативно-правові акти не передбачають.
Твердження захисника про недотримання закладом охорони здоров`я вимог пункту 8 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735, а саме, не відібрання біологічного середовища та проведення лабораторного дослідження за допомогою газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі, безпідставні, оскільки обов`язковість проведення такого дослідження вимагається у разі проведення огляду із застосуванням тесту на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи та його позитивного результату, тоді як огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проводився із застосуванням спеціального технічного засобу газоаналізатора «Алкотестер Драгер», що узгоджується як з вимогами пункту 10 Порядку № 1103, так і з положеннями пунктів 2, 8 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735.
В даному випадку, вирішення питання про методи огляду на стан алкогольного сп`яніння належать лікарю, який проводить такий огляд.
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеному в постанові від 11 квітня 2024 року у справі № 451/1504/19. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що «огляд у закладах охорони здоров`я для виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем. Після цього проводиться лабораторне дослідження (за допомогою приладів), метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акта медичного огляду, у якому, серед іншого, зазначаються ознаки сп`яніння особи, що безпосередньо виявлені та встановлені лікарем. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторних досліджень установлюється діагноз, який також вноситься до акта медичного огляду. 
Тобто огляд особи щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, а не приладом. Прилад лише фіксує показники щодо ступеню стану сп`яніння, а лікар під час огляду особи виявляє та фіксує ознаки сп`яніння. Тому показники приладу не слід ототожнювати з поняттям «медичний огляд».
До того ж, ОСОБА_1 на пропозицію поліцейського добровільно погодився та пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я із застосуванням спеціального технічного засобу. Висновок за результатами огляду не оспорював.

Посилання апеляційної скарги на те, що поліцейський на оформлював направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, спростовуються матеріалами справи.
Зокрема вбачається, що відповідне направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції на ім`я ОСОБА_1 в МОЦПЗ МОР було оформлено поліцейським 29 серпня 2025 року о 9-30 (а.с. 80).

Твердження апеляційної скарги про те, що оскільки автомобіль не був зупинений під керуванням ОСОБА_1 , то існують порушення вимог частини 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», не можуть також бути достатніми для скасування оскаржуваної постанови. 
Як вбачається із відеозапису, той факт, що безпосередньо до складання протоколу про адміністративне правопорушення автомобіль перебував у русі, ОСОБА_1 не заперечував. 
Отже, зважаючи на вказаний відеозапис, а також відомості, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції правильно встановлений факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом «NEXIA», номерний знак НОМЕР_1 , 29 серпня 2025 року о 09:09 годині.
При цьому апеляційний суд вважає, що відеозйомка керування транспортним засобом особою безпосередньо перед зупинкою та вимогою працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, не є обов`язковими відповідно до чинних положень КУпАП, а доведеність цих обставин встановлюється на підставі аналізу всіх доказів у їх сукупності. 
Крім того, апеляційний суд вважає, що хоч на відеозаписі і не зафіксований рух автомобіля перед тим, як до нього підійшли поліцейські, але обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, місце вчинення адміністративного правопорушення – автодорога Н-11 та поведінка ОСОБА_1 безпосередньо під час складення відносно нього протоколу, підтверджують те, що він керував транспортним засобом та був зупинений співробітниками поліції. 
До того ж, під час складення відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, останній не заперечував, що керував транспортним засобом.
Як вбачається із відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейським було запропоновано водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Алкотестер Драгер», у зв`язку із тим, що під час спілкування з водієм, поліцейським були виявлені у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, на що водій погодився. Показник результату огляду на стан сп`яніння на місці склав 1,02 проміле. Водій не погодився з таким результатом, у зв`язку із чим поліцейський запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі, на що водій погодився. У медичному закладі водій був оглянутий лікарем у присутності поліцейського за допомогою спеціального технічного приладу, показник якого становив 0,69 проміле. Про результат огляду повідомлено водію. Лікар склав висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння. Після цього поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також ознайомлено із висновком щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння та зі змістом складеного відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 КУпАП. 

Вказаний відеозапис зроблений поліцейським з дотриманням вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026. 
Цей відеозапис є належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП. 
За такого, зміст протоколу про адміністративне правопорушення в цілому узгоджується з даними, які містяться у відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, здійснених поліцейськими під час вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення.
Відеозапис, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення у справі, сумнівів щодо його достовірності та допустимості не викликає, оскільки не містить ознак фальсифікації та фабрикації.
Із відеозапису вбачається, що саме ОСОБА_1 , особа якого зафіксована на відеозаписі та співпадає із особою, яка була встановлена поліцейськими, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Отже, відеозапис події є належним та допустимим доказом. Наданим суду відеозаписом зафіксовані реальні події, які дозволяють встановити дійсні обставини справи, які чітко вказують на ОСОБА_1 , як на правопорушника, який керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки поліцейським не зазначено підстав для зупинки транспортного засобу, то наступні дії інспектора поліції не відповідають вимогам статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», також є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу поліцейськими не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.
Водночас, хоча в апеляційній скарзі апелянт і не погоджується із вказаними діями поліцейських, однак у матеріалах справи відсутні відомості про оскарження їх дій, відповідно до вимог статті 267 КУпАП.

Отже в апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Істотних порушень при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, які б стали підставою для скасування оскаржуваної постанови, апеляційним судом не виявлено.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення пункту 2.9 «а» ПДР та вчинив правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП.
Таким чином, сукупність досліджених в матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 437353 від 29 серпня 2025 року; роздруківки «Алкотестер Драгер»; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в яких зазначені ознаки алкогольного сп`яніння та результат огляду на стан сп`яніння; висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29 серпня 2025 року № 1219; відеозапису з нагрудної камери поліцейських, свідчить про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.

Ці докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність є достатньою для прийняття рішення по справі щодо ОСОБА_1 .
За такого, твердження апелянта про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, в ході розгляду провадження в суді апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
ОСОБА_1 , реалізувавши своє право керувати транспортним засобом, погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що у справі, яка переглядається, дотримано судом стандарт доведення висунутого ОСОБА_1 обвинувачення у скоєнні передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП правопорушення поза розумним сумнівом. В цьому разі стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було учинено і особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, або відносно якої закрито адміністративне провадження з нереабілітуючих підстав, є винною у вчиненні цього правопорушення. У справі, яка переглядається, належними та допустимими доказами доведено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Невизнання ОСОБА_1 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності та спростовується матеріалами справи.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації чи їх неналежності, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, як того просить апелянт, відсутні. 
Керуючись статтями 283, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Булая Владислава Сергійовича залишити без задоволення, а постанову Вітовського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2026 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду І.В. Лівінський