ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" травня 2026 р. Справа№ 910/8655/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Корсака В.А.
суддів: Буравльова С.І. 
Алданової С.О. 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець»
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 про виправлення описки в рішенні 
у справі №910/8655/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодар Піві»
до Державного підприємства «Гарантований покупець»
про стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

11.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОДАР ПІВІ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" з вимогою про стягнення заборгованості у сумі 40 790 024,06 грн., з яких: основний борг за жовтень 2021 року - 346 823,50 грн, 80 777,62 грн - інфляційних втрат, 21 766,15 грн - 3% річних, основний борг за лютий - грудень 2022 року - 28 028 761,89 грн., 3 027 137,36 грн - інфляційних втрат, 1 343 029,76 грн - 3% річних, основний борг за лютий - жовтень 2023 року - 7 887 336 грн., 23 047,06 грн - інфляційних втрат, 31 344,72 грн - 3% річних за договором № 9951/09 від 23.10.2013 року.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 суд ухвалив:
« 1. Позов задовольнити частково.
2. Закрити провадження у справі в частині стягнення 2 236 437,13 грн. боргу.
3. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕПЛОДАР ПІВІ" 30 346 243 грн. 67 коп. коп. боргу, 4 099 426 (чотири мільйони дев`яносто дев`ять тисяч чотириста двадцять шість) грн. 85 коп. інфляційних втрат, 1 633 363 грн 23 коп. 3% річних, 489 480 грн 29 коп. судового збору.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.».
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025 це рішення залишено без змін. 
01.05.2025 Господарський суд міста Києва видав накази на виконання цього рішення. 

Короткий зміст ухвали що оскаржується 

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 суд виправив описку, допущену у резолютивній частині рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2025 у справі №910/8655/24, доповнивши пункт 3 його резолютивної частини абзацом наступного змісту: "Органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі №910/8655/24, здійснювати нарахування 3% річних на суму боргу 30 346 243,67 грн., починаючи з 18.09.2024 до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу. Розрахунок 3% річних здійснювати за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - несплачена сума основного боргу (станом на час ухвалення рішення суду - 30 346 243,67 грн.); Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість. "
Суд першої інстанції, посилаючись на статтю 243 ГПК України встановив, що при виготовленні рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у його резолютивній частині не зазначено, що органу (особі), що здійснює примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 у справі № 910/8655/24, під здійснювати нарахування 3% річних на суму боргу 30 346 243,67 грн, починаючи з 18.09.2024 до моменту виконання судового рішення в частині погашення суми основного боргу. Розрахунок 3% річних здійснювати за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - несплачена сума основного боргу (станом на час ухвалення рішення суду - 30 346 243,67 грн.); Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість. 
Цю обставину суд визнав опискою, яка підлягає виправленню на підставі статті 243 ГПК України. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів 

Відповідач не погодився з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції та звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати повністю.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржена ухвала постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, зокрема статей 2, 7, 13, 73, 74, 86, 202, 236 та 243 Господарського процесуального кодексу України.
Скаржник зазначає, що в силу приписів статті 243 ГПК України виправлення описки не може змінювати суті рішення та порядку його виконання. Проте, постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд фактично змінив рішення по суті спору та вийшов за межі інституту виправлення описки, здійснивши неправомірне доповнення резолютивної частини рішення новою матеріально-правовою вимогою.

Правова позиція щодо апеляційної скарги Позивача

У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що доповнення резолютивної частини рішення формулою нарахування 3% річних не є ухваленням нового рішення, оскільки ці висновки та розрахунки вже містилися у мотивувальній частині рішення від 07.11.2024. Відсутність цього пункту у резолютивній частині на його думку є суто технічною помилкою (опискою), яка перешкоджала виконанню рішення. Посилаючись на частину 10 статті 238 ГПК України та правову позицію Верховного Суду, Позивач наголошує, що зазначення порядку нарахування відсотків на майбутнє є правом суду, яке лише уточнює зміст виконавчого документа для органів примусового виконання і не змінює матеріальної суті вирішеного спору.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. - головуючий суддя, судді - Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.
23.09.2025 головуючий суддя Сулім В.В. заявив самовідвід від розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» у справі №910/8655/24.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 задоволено зазначений самовідвід головуючого судді Суліма В.В..
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Алданова С.О., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8655/24. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.
Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 відмовлено Державному підприємству "Гарантований покупець" в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі №910/8655/24. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у справі № 910/8655/24 залишено без руху. Роз`яснено скаржнику, що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення цієї ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.
25.02.2026 апелянт усунув недоліки апеляційної скарги, надавши суду докази сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 про виправлення описки в рішенні у справі №910/8655/24. Закінчено проведення підготовчих дій. Постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі у строк до 25.03.2026 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 25.03.2026 (включно).

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

В апеляційній скарзі апелянт просив зупинити дію оскарженої ухвали.
Щодо клопотання відповідача про зупинення дії ухвали суду першої інстанції про внесення виправлень у рішення, у цій ухвалі суд роз`яснив апелянту, що нормами чинного процесуального закону не передбачено зупинення дії такої ухвали. 

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов наступних висновків.

Правова позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 243 ГПК України встановлено:
1. Суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
2. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.
3. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження.
4. Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки.
Виходячи з правового аналізу зазначеної норми, описка це зроблена судом помилка, яка зумовлена виключно випадковістю технічного характеру (помилки у правописі, пропуск слів, очевидні літерні чи цифрові помилки при копіюванні даних сторін). Отже виправленню підлягають лише ті описки, які мають технічний (неюридичний, непроцесуальний) характер.
Разом з цим, за загальним правилом, виправлення описки не може зачіпати суті судового рішення, змінювати його зміст або накладати додаткові зобов`язання на сторони, які не були прямо зафіксовані у резолютивній частині рішення при його проголошенні.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 позов задоволено частково: стягнуто з Відповідача на користь Позивача 30 346 243,67 грн основного боргу, 4 099 426,85 грн інфляційних втрат та 1 633 363,23 грн 3% річних.
Постановляючи оскаржувану ухвалу від 11.09.2025, суд першої інстанції за власною ініціативою доповнив пункт 3 резолютивної частини рішення від 07.11.2024 новим абзацом, яким зобов`язав органи примусового виконання здійснювати нарахування 3% річних за наведеною формулою на залишок основного боргу, починаючи з 18.09.2024 до моменту повного виконання судового рішення.
Колегія суддів вважає такий висновок місцевого господарського суду помилковим та здійсненим без належного дотримання норм процесуального права з огляду на наступне. 
Згідно зі статтею 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.
Вимогами статті 240 ГПК України, серед іншого, встановлено, що рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення. Головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складено повне рішення.
Рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Відповідно до частини 8 цієї статті, після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення, крім випадків, визначених цим Кодексом. 
Суд першої інстанції не врахував зазначених положень процесуального закону та не звернув увагу на те, що зазначення в рішенні суду про нарахування відсотків чи пені до моменту виконання рішення в порядку частини 10 статті 238 ГПК України є правом суду, яке реалізується ним виключно під час ухвалення рішення по суті спору. Наявність відповідних міркувань суду у мотивувальній частині рішення за відсутності остаточного висновку в його резолютивній частині не може вважатися «опискою».
Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 239 ГПК України, саме в резолютивній частині зазначається остаточний висновок суду про задоволення або відмову в позові щодо кожної із заявлених вимог. Якщо вимогу про нарахування 3% річних на майбутнє не було включено до резолютивної частини, вона вважається такою, за якою суд не ухвалив рішення.
Схожий за обставинами висновок зробив Верховний Суд у постанові від 15.01.2021 у справі №905/2135/19, де у п. 7.12 зазначив таке: «… судом апеляційної інстанції фактично здійснено не виправлення описки/арифметичної помилки у постанові, а частково змінено резолютивну частину постанови від 10.09.2020 щодо розподілу судових витрат між сторонами, яка набрала законної сили і стала обов`язковою до виконання в редакції проголошеній в судовому засіданні 10.09.2020, що є недопустимим та не відповідає положенням статті 243 ГПК України.»
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції констатує, що у разі якщо суд у мотивувальній частині судового рішення зробив висновок по суті певної вимоги, проте в резолютивній частині рішення пропустив її та не вказав висновку щодо її задоволення чи відмови, то це може вважатися «опискою». У такому випадку суд мав би ухвалити у цій частині додаткове рішення. 
Як підтверджується матеріалами справи, Позивач звертався до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення від 29.08.2025. ( т.4 а.с. 4-5). Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 у задоволенні цієї заяви було відмовлено. (т.4 а.с. 37-38) Водночас, постановивши у подальшому ухвалу про виправлення описки, місцевий господарський суд неправомірно використав механізм статті 243 ГПК України, здійснивши за власною ініціативою фактичну зміну та реформування резолютивної частини рішення, яке вже набрало законної сили.
Окрім того, у спірні ситуації колегія суддів наголошує, що рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2024 вже було предметом перегляду суду апеляційної інстанції та залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2025. Таким чином, станом на 11.09.2025 судове рішення першої інстанції вже інтегрувалося в судове рішення апеляційної інстанції, і суд першої інстанції не мав процесуальних повноважень змінювати або доповнювати його резолютивну частину новими матеріально-правовими обтяженнями для боржника.
Нарахування грошових сум на майбутні періоди за ст. 238 ГПК України змінює порядок виконання рішення та обсяг стягнення, а тому не може вважатися виправленням технічної помилки.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги ДП «Гарантований покупець» є повністю обґрунтованими, а аргументи Позивача, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегією суддів відхиляються як такі, що суперечать положенням статей 238, 243, 244 ГПК України та сталій практиці Верховного Суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За результатом апеляційного перегляду справи, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскарженого рішення мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, помилкове застосування норм процесуального права, тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню.

Судові витрати

Відповідно до частини 1, 4 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки перегляд процесуальної ухвали не вирішує спір по суті (немає задоволення чи відмови в позові), базу для такого розподілу застосувати неможливо. 
Отже, оскільки судом апеляційної інстанції остаточного рішення зі спору у даній справі не приймається, то відповідно до ст. 129 ГПК України розподіл судових витрат за перегляд оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку не здійснюється. 

Керуючись статтями 129, 233, 243, 269, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» задовольнити.
Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.09.2025 про виправлення описки у справі №910/8655/24 скасувати.
Матеріали господарської справи №910/8655/24 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.А. Корсак 

Судді С.І. Буравльов

С.О. Алданова