Справа № 185/12016/25
Провадження № 2/185/2452/26
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

16 червня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Гоцій А.В.,відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Климович Т.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів

В С Т А Н О В И В 
Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини заробітної плати щомісячно. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 185/2541/23 від 28.04.2023 р. з нього утримуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітньою дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітної плати до досягнення дитиною повноліття. Судовим наказом Підволочиського районного суду Тернопільської області 2н/604/27/25 від 17 червня 2025 р. з нього стягугнуто, на користь ОСОБА_5 , аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини доходу з 11 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області № 604/663/25 від 06 серпня 2025 року стягнуто аліменти на утримання дружини ОСОБА_5 , до досягнення дитиною трирічного віку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 11.06.2025 року і до досягнення дитиною трьох років. Розмір аліментів загалом становить 100 відсотків заробітку, що перевищує встановлену законом частку. 
Відповідно до частини першої статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому вважає свої вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідач звернувся з відзивом на позов у якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем не доведено тих обставин, які б слугували підставою для зменшення аліментів.
Позивач просив суд слухати справу без його участі.
Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов.
Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.
В судовому засіданні встановлено. 
За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України).
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/ або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. 
У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. 
При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. 
Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів. 
Також у своїй постанові у справі № 565/2071/19 від 16 вересня 2020 р. Верховний суд зазначив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження у нього іншої дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. 
Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено тих обставин, які б слугували підставою для зменшення аліментів. 
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на три судових рішення, за якими він сплачує аліменти від усіх видів доходів на утримання дітей та дружини. Так, з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 та дружини ОСОБА_5 . Разом з тим, позивач не додав до позову будь-яких доказів того, що дитина з матір`ю проживає окремо від нього та не перебуває на його утриманні. Крім того, в рішенні Підволочиського районного суду Тернопільської області №604/663/25 від 06.08.2025р., яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини, вказано, що відповідач ОСОБА_2 в повному обсязі визнав позовні вимоги позивачки про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/ 4 частки від його доходів. 
Рішення суду постановлене після видачі Підволочиським районним судом Тернопільської області судового наказу від 17.06.2025р. про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 в розмірі 1/ 4 частки від його доходів.
Таким чином, на момент розгляду позову про стягнення аліментів на утримання дружини позивачу було відомо, що у разі його задоволення з нього будуть стягуватися аліменти, які в сукупності будуть становити 100% його доходів. Однак, позивач будь-яких заперечень не заявляв, відзиву не подавав та не просив врахувати, що вже є платником аліментів і стягнення аліментів з нього на утримання дружини в заявленому розмірі поставить його у вкрай скрутне становище. 
З огляду на таку поведінку позивача суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на другу дитину та дружину платника аліментів ОСОБА_7 є штучно створеною обставиною з метою зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини. 
Крім того, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання доньки ОСОБА_4 , разом з тим позовів про зменшення аліментів на утримання другої дитини або дружини позивач не заявляв, що стверджується відомостями (відсутністю позовів), які розміщені на сайті Підволочиського районного суду Тернопільської області (https://court.gov.ua/fair/sud1912/), Павлоградського міськрайонного суду Тернопільської області https://court.gov.ua/fair/sud0429/) та є загальнодоступними. Що ще раз підтверджує обставину про штучне створення позивачем обставин для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання ОСОБА_4 . 
Крім того, в матеріалах доданих до позову відсутні докази матеріального становища позивача на момент постановлення первісного рішення про стягнення аліментів та доказів погіршення його матеріального становища на момент звернення із позовом до суду (довідки про заробітну плату, грошове забезпечення, накази про звільнення з роботи, тощо.) Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. 
Також до позову не долучено доказів погіршення здоров`я позивача, після набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів. Посилання позивача на зміни у його сімейному стані після набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів - не створюють самостійної підстави для зменшення розміру аліментів на старшу дитину, оскільки при умові утримання аліментів на старшу дитину у розмірі частини не порушуються права меншої дитини на її утримання з боку батька. 
До того ж, обов`язок утримувати дітей належить виконувати обом батькам, разом з тим позивачем не надано доказів того, що його дружина та мати меншої дитини не отримує доходу. Адже стягнення аліментів на утримання дружини не є безумовним доказом того, що дружина не отримує доходу.
Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено зміни його майнового стану (у сторону погіршення) та зміни сімейного стану (які ставали б підставою для погіршення його становища), на що він посилається, як на підставу свого позову. 
Суд приймає до уваги те, що неповнолітня донька позивача та відповідача ОСОБА_4 , є дитиною з інвалідністю, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . Дитина страждає на помірну розумову відсталість з порушенням поведінки, що стверджується індивідуальною програмою реабілітації інваліда. Дитина має обмеження життєдіяльності 2 ступеню по категоріям: здатність до самообслуговування, здатність до спілкування, до орієнтації, контролю своєї поведінки, здатність до навчання, до трудової діяльності. Потребує стороннього догляду, що стверджується програмою реабілітації інваліда, випискою із медичної карти хворої №11102/22 від 2022р. 
Згідно зазначеної програми дитині рекомендовано амбулаторне лікування 2 рази на рік, профілактичні заходи протягом року, санаторно-курортне лікування протягом року, психолого педагогічна реабілітація в реабілітаційних центрах 10 раз на рік, фізична реабілітація - 10 раз на рік, соціальна та побутова реабілітація 10 раз на рік, ортопедичне взуття, тощо. Хвороба дитини покладає на відповідачку надмірний тягар утримання як у фізичному так і у матеріальному аспекті. Відповідачка регулярно звертається за медичною допомогою, консультаціям до медичних закладів, оплачує медичні послуги, що підтверджується документами. Дитина потребує стороннього догляду, тому відповідачка немає можливості постійного працевлаштування, оскільки, дитині потрібен постійний догляд. 
Позивач з дитиною та відповідачкою не спілкується, дитину не відвідує, участі у її вихованні не приймає. Розмір аліментів, які сплачує позивач на утримання ОСОБА_8 в середньому становить 11000 грн., що стверджується роздруківками з банківського рахунку позивачки. 
Суд вважає, такий розмір аліментів є необхідним для утримання дитини з боку батька зважаючи на стан її здоров`я та розвитку.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 76, 81, 263, 264, 265 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В 
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів – відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду складено 21 червня 2026 року.

Суддя:	  	В. О. Головін