Справа № 161/7581/26 
Провадження № 1-кп/161/1031/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        06 травня 2026 року   Луцький міськрайонний суд Волинської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 
за участі: 
прокурора ОСОБА_3 
потерпілої ОСОБА_4 
представника потерпілої ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 
обвинуваченого ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у Луцькому міськрайонному суді Волинської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 12026035580000150 від 17.03.2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Маневичі Маневицького району Волинської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,- 
ВСТАНОВИВ:
16 березня 2026 року близько 22 години 10 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту із дружиною ОСОБА_4 (у розумінні вимог п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»), який виник на побутовому ґрунті, керуючись прямим умислом на заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс останній один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді синця навколо лівого ока з забоєм очного яблука, яке за ступенем тяжкості відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто у вчиненні умисних легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою провину визнав повністю та погодився з кваліфікацією та обставинами вчинення кримінального правопорушення. В обвинувальному акті вірно викладені обставини скоєного. В скоєному розкаюється, просить суворо не карати. Заявлений позов визнає частково, в сумі 5000 грн. відшкодування моральної шкоди.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 погодилася з усіма обставинами викладеними в обвинувальному акті. Просить ухвалити вирок на розсуд суду. Заявлений цивільний позов підтримала.
Відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. 
Допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження щодо особи обвинуваченого, суд вважає, що подія злочину мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст. 125 ч.1 КК України, як вчинення умисних легких тілесних ушкоджень. 
Згідно витягу вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 17.03.2026 за №12026035580000150  за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. 
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше не засуджувався, не працює, пенсіонер, є особою з інвалідністю третьої групи, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, відповідно до характеристики з місця проживання характеризується з позитивної сторони, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, в установах міста на обліку не перебуває,
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставинами, які обтяжують покарання, суд вбачає вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
З урахування викладеного, а саме той факт, що обвинувачений повністю визнав провину, покаявся в скоєному, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції його від суспільства та що йому слід призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, у вигляді сплати штрафу в доход держави. 
На підставі ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_7 обмежувальні заходи у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на три місяці.
Цивільний позов потерпілої до обвинуваченого про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає задоволенню частково. 
Згідно чт.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно - небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Частиною 1 статті 128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).
У відповідності до Постанова Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Враховуючи ступінь вини відповідача, характер вчиненого діяння, суд вважає розумним, виваженим та справедливим визначити суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн..
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Керуючись ст. ст. 127-129, 349, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України,- 

У Х В А Л И В :
ОСОБА_10 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді сплати штрафу в доход держави у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 грн. (вісімсот п`ятдесят грн).
На підставі ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_7 обмежувальні заходи у вигляді направлення для проходження програми для кривдників строком на три місяці.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 20000 грн. (двадцять тисяч грн.)
Речові докази: DVD-R диск з інформацією, який був наданий на адресу Луцького РУП ГУНП у Волинській області від начальника СПДН ВП Луцького РУП ГУНП у Волинській області із відеозаписом з нагрудних реєстраторів поліцейських (боді-камер), за 16.03.2026 року о 24 год. 24 хв., DVD-R диск з інформацією, який був наданий на адресу Луцького РУП ГУНП у Волинській області від УОЗОР ГУНП у Волинській області від 20.03.2026 року № 36615-2026 із аудіо записом телефонного дзвінка на лінію «102», за 16.03.2026 року о 22 год. 24 хв., копії документів, надані ОСОБА_4 – залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Волинського Апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя:
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.
Суддя: