ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року
м. Київ
Справа № 351/1715/23
Провадження № 51-3438км 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника (відеоконференція) ОСОБА_6 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 23 червня 2025 року в об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023091230000092 та № 12024096230000021 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снятин Снятинського району Івано-Франківської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388, ч.1 ст.296 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 16 жовтня 2024 року ОСОБА_7 засуджено: 
- за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень; 
- за ч. 1 ст. 388 КК України - до покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень;
- за ч. 1 ст. 296 КК України - до покарання у виді штрафу в розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500 гривень.
На підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень.
Згідно з вироком ОСОБА_7 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 25.05.2021, яка набрала законної сили 07.06.2021, про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік, керував автомобілем марки «BMW 318 I» по вулиці Гоголя, 5 у м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області, де 28.01.2022 о 03:17 був зупинений поліцейськими Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, в результаті чого ОСОБА_7 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, й накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень.
Окрім того, в той же день за невиконання вимоги поліцейського про зупинку транспортного засобу, а також за керування автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння та відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, на ОСОБА_7 було складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14.04.2022 ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Незважаючи на це, ОСОБА_7 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14.04.2022 у справі № 351/230/22, яка набрала законної сили 25.04.2022, керував автомобілем марки «Cadillac de Ville» по вулиці Довженка, 1-а у м. Івано-Франківськ, де 05.05.2022 о 00:34 був зупинений поліцейськими Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, в результаті чого ОСОБА_7 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 гривень.
Також ОСОБА_7 , знаючи про позбавлення його права керувати транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14.04.2022, що набрала законної сили, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання вищевказаної постанови суду керував транспортним засобом марки «BMW 530» з реєстраційним номером НОМЕР_1 без заднього реєстраційного номера по вулиці Воєводи Коснятина у м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області, де 06.06.2023 о 01:01 був зупинений поліцейськими відділення поліції № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, в результаті чого на ОСОБА_7 було накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122-2 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 190 гривень.
Водночас ОСОБА_7 , знаючи про позбавлення його права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість виконати постанову Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 14.04.2022, що набрала законної сили, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання указаної вище постанови суду керував транспортним засобом марки «BMW 530» з реєстраційним номером НОМЕР_1 протягом 24-25 червня 2023 року, й з метою уникнення притягнення до відповідальності залишив вказаний транспортний засіб 25.06.2023 о 04:14 на території відпочинкового комплексу «Стариця», який розташований по вулиці Микулинській, 100 у м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області.
Окрім того ОСОБА_7 , маючи умисел на порушення обмеження користуватися майном, на яке накладено арешт, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи реальну можливість виконувати ухвалу слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 07.06.2023 про накладення арешту на майно, яка набрала законної сили 13.06.2023; будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України, за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, керував транспортним засобом марки «BMW 530» з реєстраційним номером НОМЕР_1 протягом 24-25 червня 2023 року, й з метою уникнення притягнення до відповідальності залишив вказаний транспортний засіб 25.06.2023 о 04:14 на території відпочинкового комплексу «Стариця», який розташований по вулиці Микулинській, 100 у м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області.
Також 17.02.2024, приблизно 17:00, біля житлового будинку, що по вул. Воєводи Коснятина, 1К у м. Снятин Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_7 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в присутності інших осіб, діючи з особливою зухвалістю, дістав з-за спини предмет чорного кольору, зовні схожий на пневматичний пістолет марки «Sti Duty One», та здійснив ним декілька пострілів в напрямку автомобіля ОСОБА_8 , пошкодивши при цьому бокове переднє ліве скло, бокове заднє ліве скло та заднє скло її автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf 2», чим завдав матеріальні збитки ОСОБА_8 у сумі 6 008 гривень.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 23 червня 2025 року вирок місцевого суду було залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого й тяжкості кримінальних правопорушень через м`якість з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції. 
Стверджує, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою прокурора, належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги щодо необхідності призначення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 382 КК України покарання у виді позбавлення волі, а також остаточного покарання у виді позбавлення волі; не навів переконливих мотивів на їх спростування і постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України. 
Посилається на те, що суд апеляційної інстанції, погоджуючись із вироком місцевого суду щодо призначеного покарання у виді штрафу, залишив поза увагою, що обвинувачений раніше вже неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, не зробив для себе належних висновків, продовжив свою протиправну поведінку, вчинив як адміністративні, так і кримінальні правопорушення, тому призначив ОСОБА_7 надто м`яке покарання.
Вказує, що судом не дано належної оцінки обставинам кримінального провадження, які свідчили про системну протиправну поведінку обвинуваченого, де попередньо накладені адміністративні стягнення у виді штрафів не сприяли його виправленню та запобіганню вчиненню нових правопорушень, при тому, що своїми діями обвинувачений грубо та зухвало ігнорував судові рішення.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримала подану касаційну скаргу.
Захисник заперечував проти задоволення скарги прокурора. 
Іншим учасникам судового провадження були направлені повідомлення про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.
Мотиви Суду
За приписами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися положеннями статей 412-414 цього Кодексу.
Висновки суду про доведеність винуватості  ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388, ч.1 ст.296 КК України в касаційній скарзі прокурора не оспорюються.
За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до змісту ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Крім цього, за вимогами статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло б досягненню справедливого балансу між правами й свободами людини і захистом інтересів держави та суспільства.
Питання щодо призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або ухвалення рішення про звільнення від його відбування мають межі, визначені статтями 409, 414, 438 КПК України, які передбачають повноваження судів апеляційної та касаційної інстанцій скасувати або змінити судове рішення у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, зокрема, коли покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість 
На думку колегії суддів Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на положення закону, згідно з якими при вирішенні зазначеного питання суд має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи. 
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, прокурор, не погоджуючись із вироком суду в частині призначення покарання, подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати й ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу в розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25 500гривень; за ч. 1 ст. 382 КК України - у виді позбавлення волі строком на 1 рік; за ч. 1 ст. 388 КК - у виді штрафу в розмірі 4 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000 гривень, й на підставі положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень просив остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із рішенням місцевого суду щодо призначення покарання у виді штрафу за ч. 1 ст. 382 КК України, свого рішення належним чином не мотивував.
Колегія суддів погоджується з доводами касаційної скарги прокурора, що судом не надано належної оцінки обставинам кримінального провадження, які свідчили про системну протиправну поведінку обвинуваченого, а також те, що своїми діями обвинувачений ігнорував судові рішення.
Також апеляційний суд, хоч і послався на досудову доповідь органу пробації щодо характеристики за місцем проживання ОСОБА_7 , умов його життєдіяльності, відносин у суспільстві, результатів оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, однак не врахував, що за змістом цієї доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, як і ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий.
Отже суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою прокурора, доводи апеляційної скарги належним чином не перевірив, свій висновок про залишення вироку місцевого суду без зміни в частині призначення покарання у виді штрафу за ч. 1 ст. 382 КК України належно не обґрунтував. 
Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції з огляду на істотні порушення вимог КПК України, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі винного через м`якість. 
Керуючись положеннями ст. ст. 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково. 
Ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 23 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3