Справа № 285/1234/26
Провадження № 2/539/1690/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
01 липня 2026 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Пилипчука М. М.,
за участю секретаря судового засідання Берко О. С.,
розглянувши в приміщенні суду у місті Лубнах Полтавської області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - ТОВ «Бізпозика») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 22 лютого 2025 року між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 укладено договір № 464973-КС-008 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізпозика» 22 лютого 2025 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 464973-КС-008 про надання кредиту і того ж дня ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 464973-КС-008 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізпозика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0669 на номер телефону НОМЕР_1 (зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Таким чином, 22 лютого 2025 року між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 укладено договір № 464973-КС-008 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором UA-0669 у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пункту 2.1 договору ТОВ «Бізпозика» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 33 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит. Строк на який надається кредит - 24 тижні.
Умовами договору сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою за кожен день користування кредитом та становить 1 % за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 договору погоджено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.
ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за договором від 22 лютого 2025 року № 464973-КС-008 виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про перерахування коштів.
ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 15 лютого 2026 року утворилась заборгованість за договором № 464973-КС-008 від 22 лютого 2025 року про надання кредиту у розмірі 111 370 грн, з яких: сума прострочених платежів за тілом кредиту - 33 000 грн, сума прострочених платежів за процентами - 55 270 грн, сума заборгованості по відсотках, відповідно до статті 625 ЦК України - 16 500 грн, сума прострочених платежів за комісією - 6 600 грн.
На підставі викладеного ТОВ «Бізпозика» просило стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором № 464973-КС-008 про надання кредиту від 22 лютого 2025 року у розмірі 111 370 грн, а також судовий збір - 2 662,40 грн.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подала.
Рух справи
ТОВ «Бізпозика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2026 року справу № 285/1234/26 передано судді Пилипчуку М. М.
Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
У відповіді, яка надійшла до суду з виконавчого комітету Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області вказано, що за даними реєстру територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 02 червня 2026 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив, відповідачу - заперечення на відповідь на відзив; витребувано в Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») інформацію щодо перерахування коштів за кредитним договором на рахунок відповідача.
20 травня 2026 року до суду від АТ «ПУМБ» надійшла інформаційна довідка та виписка по рахунку для обслуговування відповідної банківської картки.
У судове засідання 02 червня 2026 року відповідач не з`явилась, тому розгляд справи відкладено на 01 липня 2026 року. 
ТОВ «Бізпозика» у судові засідання не з`явилося, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Позивач у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні за відсутності представника позивача, вказував, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Судові повістки були направлені відповідачу на поштову адресу за її зареєстрованим місцем проживання. Відповідач у судові засідання не з`явилась, про дату, час і місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не подавала. Суд вважає причини неявки відповідача у судові засідання неповажними.
Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 01 липня 2026 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд встановив, що ТОВ «Бізпозика» є фінансовою установою, яка здійснює діяльність з інших видів кредитування, отримало свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 880 від 06 квітня 2017 року.
Згідно з анкетою клієнта ОСОБА_1 висловила бажання отримати кредит у розмірі 33 000 грн; дата отримання кредиту: 22 лютого 2025 року; фінансовий номер телефону позичальника: НОМЕР_1 , номер банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів: НОМЕР_2 .
22 лютого 2025 року ОСОБА_1 ознайомившись із паспортом споживчого кредиту (інформація, обов`язкова для ознайомлення позичальником), підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що були надані із обраних нею умов кредитування.
Для укладення договору про надання кредиту у порядку, встановленому правилами шляхом обміну електронними повідомленнями, ТОВ «Бізпозика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 464973-КС-008 про надання кредиту, дистанційно, в електронній формі. 22 лютого 2025 року ОСОБА_1 прийняла зазначену пропозицію.
ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 22 лютого 2025 року через телекомунікаційну систему (одноразовий ідентифікатор UA-0669) уклали договір № 464973-КС-008 про надання кредиту, який підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 33 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізпозика» (пункт 2.1 договору про надання кредиту).
Згідно з умовами кредитного договору, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1 % за кожен день користування кредитом.
Пунктом 3 договору встановлений графік платежів, за яким позичальник повинен сплачувати кошти для належного виконання умов кредитного договору.
У договорі про надання кредиту зазначено: строк кредиту - 24 тижні, стандартна процентна ставка - 1 % в день (фіксована), комісія за видачу кредиту - 6 600 грн, загальний розмір наданого кредиту - 33 000 грн, строк дії договору - до 09 серпня 2025 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 81 552,60 грн, загальні витрати за кредитом - 48 552,60 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 6 926,47 %.
За умовами пункту 2.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 33 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за видачу кредиту у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізпозика».
Згідно з пунктами 2.3 - 2.5 договору строк, на який надається кредит, становить 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом - 1 % в день (фіксована); комісія за видачу кредиту - 6 600 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату його видачі. Дата видачі кредиту - 22 лютого 2025 року, дата повернення кредиту - 09 серпня 2025 року (пункти 2.13, 2.14 договору).
Пунктами 4.2, 10.1 - 10.3 договору передбачено, що за умови дотримання позичальником графіка платежів нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за зниженою процентною ставкою, яка становить 1 % в день (фіксована). У разі несплати позичальником у повному обсязі платежу, передбаченого графіком платежів, та непогашення цієї заборгованості протягом наступних 7 діб, починаючи з 8 дня прострочення внесення платежу подальше нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою до закінчення строку кредитування.
Відповідно до пункту 4.2.2 договору сторони погодили графік платежів, за яким позичальник зобов`язаний здійснити дванадцять періодичних платежів у період з 08 березня 2025 року по 09 серпня 2025 року; загальна сума платежів за графіком становить 81 025,88 грн, у тому числі: 33 000 грн - погашення основної суми кредиту, 41 425,88 грн - проценти за користування кредитом та 6 600 грн - комісія за видачу кредиту.
Пунктом 7.5 договору сторони визначили, що у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом, та/або комісії, та/або суми кредиту у визначені договором строки позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000 % річних від суми заборгованості у силу положень статті 625 Цивільного кодексу України, при цьому розмір таких процентів річних за кожен день прострочення не перевищує 1 % від неповернутої суми кредиту, а сукупна сума таких нарахувань не може перевищувати половини одержаної позичальником суми кредиту.
На виконання ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 травня 2026 року АТ «ПУМБ» надало інформацію, що банком на ім`я ОСОБА_1 була емітована платіжна картка № НОМЕР_2 . Також надано виписку про рух грошових коштів, якою підтверджується зарахування кредиту на рахунок відповідача.
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом у гривні станом на 15 лютого 2026 року заборгованість за кредитним договором від 22 лютого 2025 року № 464973-КС-008 ОСОБА_1 не погашена та становить 111 370 грн, з яких: сума прострочених платежів за тілом кредиту - 33 000 грн, сума прострочених платежів за процентами - 55 270 грн, сума заборгованості по відсотках, відповідно до статті 625 ЦК України - 16 500 грн, сума прострочених платежів за комісією - 6 600 грн.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Зібраними у справі доказами підтверджено, що договір кредиту, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що всі дії, вчинені від імені відповідача, вчинені не ним, матеріали справи не містять.
Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір укладений з дотриманням вимог закону.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Як зазначено вище, паспорт споживчого кредиту, пропозиція укласти договір про надання кредиту, договір про надання кредиту, які підписані відповідачем, містить інформацію щодо кредитування, зокрема, тип кредиту, суму (ліміт) кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки тощо.
Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач уклала кредитний договір, фактично отримані кредитні грошові кошти у добровільному порядку на користь позивача не повернула, тому ТОВ «Бізпозика» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення кредитної заборгованості.
Матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують факт укладення кредитного договору про надання кредиту та розмір заборгованості за кредитом.
Отже, дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених ним умовах кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та невиконання останнім свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитом станом на 15 лютого 2026 року становить 111 370 грн, з яких: сума прострочених платежів за тілом кредиту - 33 000 грн, сума прострочених платежів за процентами - 55 270 грн, сума заборгованості по відсотках, відповідно до статті 625 ЦК України - 16 500 грн, сума прострочених платежів за комісією - 6 600 грн.
Крім відсотків, які нараховуються за договором, позивач також просив стягнути заборгованість відповідно до статті 625 ЦК України.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц).
У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).
Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23.
Загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) за своєю суттю є нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, під час тлумачення норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Отже, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 грошових зобов`язань, що випливають з кредитного договору, наявність яких та розмір встановлено під час розгляду справи, підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Враховуючи наведене і те, що вказані кредитні правовідносини між сторонами у цій справі виникли 22 лютого 2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час, суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача про стягнення сум, які заявлено відповідно до статті 625 ЦК України, у розмірі 16 500 грн необхідно відмовити.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Умови Договору № 464973-КС-008 про надання кредиту від 22 лютого 2025 року щодо розміру процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту недійсними в установленому законом порядку не визнані, у судовому порядку не оскаржені, а доказів на підтвердження їх нікчемності чи невідповідності вимогам законодавства про споживче кредитування матеріали справи не містять. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та комісією за видачу кредиту у повному обсязі, заявленому позивачем.
Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором надання кредиту становить 94 870 грн, з яких: тіло кредиту - 33 000 грн, проценти за користування кредитом - 55 270 грн, комісія за видачу кредиту - 6 600 грн.
Висновки за результатами розгляду позовних вимог
Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «Бізпозика» підлягають задоволенню частково.
Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Щодо розподілу судових витрат
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 267,95 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 76, 81, 141, 258, 259, 263 - 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором № 464973-КС-008 про надання кредиту від 22 лютого 2025 року у розмірі 94 870 (дев`яносто чотири тисячі вісімсот сімдесят) гривень.
В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судовий збір у розмірі 2 267 (дві тисячі двісті шістдесят сім) гривень 95 копійок.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (місцезнаходження: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс № 411; ЄДРПОУ - 41084239).
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ).

Суддя М. М. Пилипчук