Справа № 307/4448/25
Провадження № 2/307/1639/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Ком`яті Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: служба у справах дітей Тячівської міської ради Закарпатської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Тячівської міської ради Закарпатської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Катрич Зоряна-Марія Ігорівна, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , де треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: служба у справах дітей Тячівської міської ради Закарпатської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Тячівської міської ради Закарпатської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві представник позивача зазначила, що 24 квітня 2012 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 . Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області у справі № 307/1107/20 від 03 червня 2020 року шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний. Так, як було встановлено судом в межах розгляду вказаної справи, причиною для звернення до суду позивача з позовом про розірвання шлюбу було те, що спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, постійні сварки і непорозуміння. Відповідачка покинула позивача та сина, почала виїжджати у різні області на кілька місяців, приїжджала на тиждень-два і знову їхала, а позивач залишався з сином. Про сім`ю відповідачка вже тоді не турбувалася. Незадовго до звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу відповідачка повідомила позивача, що проживає з іншим чоловіком. З часу розірвання шлюбу відповідачка не змінила свою поведінку, своє недбале ставлення до сина. Як відомо позивачу, відповідачка покинула територію України та виїхала за кордон, де влаштувала своє особисте життя, переставши цікавитись життям своєї дитини. Крім цього, представник позивача зазначає, що відповідачка не з`являється за місцем проживання дитини, не виявляє жодної ініціативи у встановленні будь-якого контакту з дитиною. Участь у житті сина мати не приймала та не приймає і на даний час. Відповідачка ніяким чином не піклується про сина, не виявляє зацікавленість в його подальшій долі, не цікавиться станом його здоров`я, не піклується про фізичний розвиток дитини, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням та не спілкується з дитиною. Відповідачка своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення повноліття, не виконує взагалі та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Більш того, заявою від 19 серпня 2024 року відповідачка ОСОБА_2 підтвердила те, що протягом останніх років вона не займалася вихованням, утриманням та навчанням сина ОСОБА_3 , а тому відносно позбавлення її батьківських прав не заперечувала і заявила про визнання позовних вимог в частині позбавлення її батьківських прав. Вихованням та піклуванням про сина займається позивач ОСОБА_3 , дитина перебуває на повному його утриманні. Син навчається в Тячівському ліцею №2 Тячівської міської ради. Директором ліцею та класним керівником цього ліцею надано характеристику на дитину від 29 жовтня 2025 року, де зазначено про те, що ОСОБА_4 є вихований, уважний та відповідальний учень, сумлінно ставиться до навчання, виконує усі завдання, прагне до кращих результатів, особливий інтерес виявляє до предметів природничо-математичного циклу та інформатики, у спілкуванні з однолітками доброзичливий, врівноважений, завжди готовий допомогти товаришам, з повагою ставиться до вчителів, дотримується правил поведінки у школі, має охайний зовнішній вигляд. Бере участь у житті класу та школи; батько ОСОБА_1 бере активну участь у вихованні сина: постійно цікавиться його успіхами, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок із класним керівником, регулярно завозить і забирає дитину зі школи, забезпечує належні умови для навчання та розвитку дитини.
Просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Катрич Зоряна-Марія Ігорівна, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить їх задовольнити.
Відповідачка Хменьова Пацкан В.В. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, також подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей Тячівської міської ради Закарпатської області, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Тячівської міської ради Закарпатської області, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 березня 2026 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову в даній цивільній справі.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 23 квітня 2026 року закрито підготовче провадження в даній цивільній справі та судове засідання призначено для розгляду справи по суті на 10 годину 15 травня 2026 року.
Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ста. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до ч 7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
В судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого являється ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_5 (після розірвання шлюбу змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.22). 
Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 03 червня 2020 року в цивільній справі №307/1107/20 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було розірвано (а.с.23-24).
З акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї №05-48/187 від 04 листопада 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , неодружений, перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , з якою має двох дітей: доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_3 (а.с.28-29).
Згідно характеристики на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданої 29 жовтня 2025 року директором Тячівського ліцею №2, ОСОБА_3 , учень 5 класу, його опікун є батько ОСОБА_1 . ОСОБА_3 - вихований , уважний та відповідальний, сумлінно ставиться до навчання, виконує всі завдання, прагне до кращих результатів, особливий інтерес виявляє до предметів природничо-математичного циклу та інформатики. У спілкуванні з однолітками доброзичливий, врівноважений, завжди готовий допомогти товаришам, з повагою ставиться до вчителів, дотримується правил поведінки у школі, має охайний зовнішній вигляд, бере участь в житті класу та школи. Батько ОСОБА_1 бере активну участь у вихованні сина: постійно цікавиться його успіхами, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником, регулярно завозить та забирає дитину зі школи, забезпечує належні умови для навчання та розвитку дитини (а.с.30).
Згідно характеристики на позивача ОСОБА_1 , виданої ТОВ «Пекарня «Тріумф», вбачається, що він працює пекарем у пекарні ТОВ «Пекарня «Тріумф». У роботі проявив себе відповідальним працівником та зібраним фахівцем, нарікань на роботу щодо виконання своїх посадових та функціональних обов`язків у адміністрації пекарні немає. За місцем фактичного проживання та за місцем народження ОСОБА_1 користується повагою. Розлучений, шлюб з ОСОБА_2 розірваний відповідно до рішення суду. З колишньою дружиною, яка проживає за кордоном не підтримують зв`язок. Від даного шлюбу має двох дітей: доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Син ОСОБА_3 проживає разом з батьком та знаходиться на його повному утриманні та догляді, донька ОСОБА_8 проживає разом з матір`ю за кордоном (а.с.31).
З акту обстеження дворогосподарства за адресою АДРЕСА_3 , складеного комісією Углянської сільської ради, вбачається, що за вищевказаною адресою проживає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . З її слів встановлено що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за вказаною адресою не проживає з 2015 року (а.с.90).
В заяві Хменьової ОСОБА_5 від 19 серпня 2024 року зазначено, що вона протягом останніх п`яти років не займається вихованням, утриманням та навчанням сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 не заперечує (а.с.99-102).
Згідно характеристики на ОСОБА_1 , виданої виконавчим комітетом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 14. листопада 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 народився і виріс в с. Новобарово, Тячівського району Закарпатської області. Після закінчення Новобарівської ЗОШ І-ІІ ступенів середню освіту здобув при Новобарівській заочній ЗОШ. Розлучений, має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який постійно проживає з ним. Мати дитини в с. Новобарово не проживає та зі слів сусідів участі у вихованні дитини не приймає. ОСОБА_1 проживає у будинку батьків, разом з батьком ОСОБА_10 , 1962 року народження, який є інвалідом 3 групи та матір`ю ОСОБА_11 , 1970 року народження. За час проживання в с. Новобарово ОСОБА_1 показав себе з позитивної сторони, за характером спокійний, врівноважений, неконфліктний, серед односельчан користується авторитетом та повагою, скарг відносно нього до виконавчого комітету с.Новобарово Буштинської селищної ради не надходило. До адміністративної відповідальності ні ОСОБА_1 ні його рідні не притягувалися (а.с.123). 
Згідно висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Тячівської міської ради Закарпатської області №02.2-25/365 віл 13 березня 2026 року надано згоду на позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.144-146).
Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19.5.1/24846-26-Вих. від 03 квітня 2026 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 21 листопада 2018 року по 18 березня 2021 року через різні пункти пропуску здійснила вісім виїздів за кордон та 10 в`їздів в Україну, останній запис: «в`їхала в Україну 18 березня 2021 року в 02 годині 13 хвилин через пункт пропуску «Тиса» (а.с.169-170).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що позивач ОСОБА_1 один виховує сина ОСОБА_3 , матір якого він востаннє бачив 6-7 років тому, і вже тоді вона не дуже добре ставилась до сина ОСОБА_3 , що було видно по зовнішньому вигляду дитини. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що з позивачем ОСОБА_1 вони товаришують більше 10 років, їх діти ходять разом до школи. Свідок вказує, що з 2020 року йому невідомо, де перебуває матір неповнолітнього ОСОБА_3 , його вихованням займається позивач ОСОБА_1 . В своїх розмовах неповнолітній ОСОБА_3 згадує тільки про батька, а про матір не згадує жодного слова. ОСОБА_1 завжди присутній на батьківських зорах, спілкується з класним керівником сина ОСОБА_3 . З моменту розірвання шлюбу мати не брала жодної участі в житті дитини.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вже 6 років вона перебуває у стосунках з позивачем ОСОБА_1 і за цей час відповідачка ОСОБА_2 тільки один раз приїжджала до сина ОСОБА_3 .. Вона вважає, що ставлення матері до сина було поганим, у зв`язку з чим син ОСОБА_3 не хотів спілкуватися з матір`ю та не згадує за неї. Позивач ОСОБА_1 водить сина ОСОБА_3 на різні гуртки, такі як гандбол, бокс та футбол. Умови проживання дитини хороші.
Опитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснив, що в даний час він проживає з мамою ОСОБА_15 (співмешканка позивача ОСОБА_14 ) та бабусею. Маму Хменньову ОСОБА_5 він знає, але вона його вже давно покинула. Інколи він спілкується з рідною сестрою ОСОБА_8 . 
Відповідно до ст. 164 ч.1 п.2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Згідно з пунктами 15 та 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. 
Пунктом 18 вказаної Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. 
У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №461/7387/16-ц (провадження № 61-29266св18) вказано, що «звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтована підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, приймають участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (ст. 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на від 03 грудня 1986 року)».
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. 
Судом встановлено, що на даний час відповідачка Хменьова ОСОБА_5 дійсно не проживає зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3 , оскільки знаходиться за кордоном та не перебуває у шлюбі з батьком малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_1 .
Суд не бере до уваги покази допитаних в суді свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , пояснення малолітнього ОСОБА_3 , а також висновок органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Тячівської міської ради Закарпатської області від 13 березня 2026 року №02.2-25/365, яким рекомендовано позбавити відповідачку ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав, оскільки вони не свідчать про умисне ухилення відповідачки ОСОБА_2 від утримання та виховання свого малолітнього сина ОСОБА_3 , у зв`язку з чим потребує застосування до неї такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, при цьому, суд зазначає, що вказаний висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав не є достатньо обґрунтований. 
Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що матеріалами справи не доведено факт умисного ухилення відповідачкою ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню свого малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підстав для позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не має, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: служба у справах дітей Тячівської міської ради Закарпатської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Тячівської міської ради Закарпатської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав слід відмовити.
Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 209, 223, 263, 265 ЦПК України, 

В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: служба у справах дітей Тячівської міської ради Закарпатської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Тячівської міської ради Закарпатської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості про учасників справи :
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в АДРЕСА_3 , України, РНОКПП - НОМЕР_3 .
Третя особа: служба у справах дітей Тячівської міської ради Закарпатської області, адреса: м.Тячів, вул. Нересенська, 5, Закарпатської області, України.
Третя особа: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Тячівської міської ради Закарпатської області, адреса: м. Тячів, вул. Шевченка, 2, Закарпатської області, України.
Третя особа: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, адреса: с. Угля, вул. Центральна, 32, Тячівського району Закарпатської області, України.
Третя особа: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, адреса: с-ще Буштино, вул. Головна, 91, Тячівського району Закарпатської області, України.
Повний текст рішення суду складено 11 червня 2026 року.

Головуючий       В.І. Бобрушко