Справа № 541/5059/25
Провадження № 2/525/245/2026
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2026 селище Велика Багачка Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої судді Прасол Я.В.,
секретаря судових засідань Шаркого Д.В.,
з участю відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в:
ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що 25.09.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №19787, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 7000 грн., строком на 730 днів, до 25.09.2026, шляхом переказу коштів на її платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день користування.
Кредитний договір був підписаний шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором в особистому кабінеті на вебсайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua.
У межах строку кредитування позичальник зобов`язаний сплачувати проценти періодичними платежами кожні 20 днів. Відповідач порушуючи умови кредитного договору починаючи з 25.09.2024 не виконує взятих на себе зобов`язань. За період з 25.09.2024 по 19.11.2025 розмір нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитним договором становить 29400 грн., які позивач просить стягнути з відповідача.
23.02.2026 судом відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання призначено на 23.03.2026, сторонам роз`яснено порядок та строки подання заяв по суті справи (а.с. 153). У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, з поважних причин.
23.03.2026 судом витребувано додаткові докази по справі (а.с. 165). 10.04.2026 витребувані докази надійшли на адресу суду (а.с. 173-174).
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні суду пояснила, що дійсно укладала з позивачем кредитний договір, на виконання якого їй на картковий рахунок прийшли грошові кошти у розмірі 7000 грн. Укладаючи договір, вона з його умовами не знайомилася. Повертати кошти не мала можливості через скрутне матеріальне становище, на утриманні має дев`ять неповнолітніх дітей. Вважає витрати на правничу допомогу неспівмірними зі складністю справи, просила зменшити їх розмір.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі ( а.с. 1-11). 
Суд, заслухавши пояснення відповідача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.
Судом установлено, що 25.09.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №19787, згідно з умовами якого, Товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 7000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим Договором. Процентна ставка за користування кредитом становить 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (річна процентна ставка становить 365%). Строк надання кредиту - 730 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку №1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ». Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальникові. https://procent.com.ua відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Даний кредитний договір підписаний відповідачкою електронним підписом (а.с. 100-107). Аналогічні умови кредитування містяться у Паспорті споживчого кредиту (а.с. 108-110).
Відповідно до копії квитанції №42724-93284-32764 від 25.09.2024, ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» перерахувало відповідачці грошові кошти у розмірі 7000 грн. за договором №19787 від 25.09.2024 на умовах фінансового кредиту (а.с. 118).
Відповідно до інформації наданої АТ «Райффайзен Банк», ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало останній кредит в розмірі 7000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку (а.с. 173-174).
Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем визнається та не оспорюється.
Згідно детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Договором №19787 від 25.09.2024, станом на 19.11.2025 ОСОБА_1 має заборгованість на загальну суму 36400 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за сумою кредиту; 29400 грн. - заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом (а.с. 111-116).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом установлено, що відповідач у порушення умов укладеного кредитного договору, своїх зобов`язань за кредитним договором не виконувала, строк сплати нарахованих за договором відсотків станом на 19.11.2025 настав. Суд приймає до уваги розрахунок позивача в частині нарахованих відсотків, оскільки він відповідає умовам укладеного кредитного договору та не суперечить нормам чинного законодавства. Ураховуючи викладене, суд приходить до переконання, що заявлений позов в цій частині підлягає до задоволення. 
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.
Відповідач просила зменшити витрати на правничу допомогу, посилалася на неспівмірність витрат складності справи.
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до матеріалів справи, між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ФОП Руденко К.В., який є адвокатом, 03.06.2024 був укладений Договір про надання юридичних послуг №03/06/2024. До позову додано копії: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; договору про надання юридичних послуг №03/06/2024; акту приймання-передачі наданих послуг №73 від 30.09.2025; витяг з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №73 від 30.09.2025; довіреності від 03.06.2024, квитанції №3403 від 30.09.2025, згідно якої ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» сплатило на рахунок ОСОБА_2 100000 грн. – оплата за надання юридичних послуг по Договору №03/06/2024 від 03.06.2024 згідно акту №73 від 30.09.2025 (а.с. 142-148).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 24-26), від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (пункт 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обгрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі №94/2355/21).
Суд ураховує, що дана справа є малозначною та типовою, у даній категорії справ мається стала судова практика; позовна заява є незначною за обсягом, містить посилання виключно на норми чинного законодавства та умови кредитного договору, жодних розрахунків не містить, що, як наслідок, не потребувало витрачання значного часу для обґрунтування правових підстав позову. Представник позивача участі у розгляді справи не приймав.
З огляду на викладене, обсяг юридичної та технічної роботи (зокрема, складання позовної заяви) не можна вважати значним; вартість такої роботи адвоката у загальному розмірі 10000 грн. є завищеною та не співмірною із ціною позову, належним чином не обґрунтованою. Ураховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, характер спірних правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг позивачу, складність справи та реальності наданих адвокатських послуг суд вважає доведеним розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 3000 грн.
У іншій частині заявлені вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-78, 141, 247, 258, 263-265, 268 ЦПК України,
у х в а л и в:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» заборгованість за кредитним договором №19787 від 25.09.2024 у розмірі 29400 ( двадцять дев`ять тисяч чотириста) гривень - проценти за користування кредитом за період з 25.09.2024 по 19.11.2025.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 2422 ( дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 ( три тисячі) гривень.
У іншій частині у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ», ЄДРПОУ 41466388, адреса: бульвар Вацлава Гавела, 4, м. Київ, 03124;
представник позивача: Руденко Костянтин Васильович, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Повний текст рішення суду складено 15.06.2026.

Суддя Я.В. Прасол