Справа № 352/990/26
Провадження № 2-о/352/78/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді   Кузьменка С.В.
за участі 
секретаря судового засідання   Нетреб`яка М.І.
заявниці        ОСОБА_1 
заінтересованої особи      ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду цивільну справу 
за заявою  ОСОБА_1 
заінтересована особа – ОСОБА_2 

про видачу обмежувального припису, - 

ВСТАНОВИВ:

І. Рух провадження та процесуальні рішення
Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2026 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 (далі - Заявниця), заінтересована особа – ОСОБА_2 (далі- Заінтересована Особа) про видачу обмежувального припису та розгляд справи призначено на 23 квітня 2026 року.

ІІ. Стислий виклад позиції сторін
Заявниця вказує, що з перебувала у шлюбі із Заінтересованою Особою до 10 лютого 2026 року, коли шлюб розірвано рішення суду.
Заявник та Заінтересована Особа мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , який проживає разом із Заявницею
Із серпня 2025 року Заінтересована Особа переслідує та погрожує фізичною розправою Заявниці.
Так, 29 серпня 2025 року він вчинив домашнє насильство, за що був притягнутий до відповідальності за частиною першою статті 173-2 кодексу України про адміністративні правопорушення.
28 жовтня 2025 року Заінтересована Особа приїхав до місця роботи Заявниці, де спочатку намагався примиритись, після чого спричинив Заявниці тілесні пошкодження.
За вказаним фактом Заявниця звернулась до поліція, якою зареєстроване відповідне звернення.
В той же день Заявниця разом із дитиною була вимушена поїхати з власного будинку та переховуватись від Заінтересованої Особи.
30 жовтня 2025 року Заінтересована Особа розбила двері в офісі, в якому здійснює свою діяльність Заявниця. 
11 квітня 2026 року Заінтересована Особа прийшов без погодження до місця проживання Заявника із розмовою про стосунки. 
В подальшому Заявниця та Заінтересована Особа зустрічались на розмови в загальних людних місцях, де б Заявниця могла почувати себе у безпеці.
15 квітня 2026 року Заінтересована Особа знову без узгодження приїхав до місця проживання Заявниці.
Далі Заінтересована Особа залишилась у них переночувати, але вночі вживав алкоголь, а потім зранку знов застосував фізичне насильство до Заявниці, в тому числі в присутності дитини.
За цим фактом розпочато досудове розслідування, а також цей факт підтверджується довідкою лікаря про наявні пошкодження, фотографіями та відеозаписом.
В той же день поліцейським винесено Заінтересованій Особі терміновий заборонний припис, яким заборонено вхід і перебування в будинку Заявниці протягом 3 днів.
Заявниця вважає, що Заінтересована Особа вчиняє насильство систематично, наявні ризики продовження ним таких дій, а всі конфлікти між ними переростають в застосування Заінтересованою Особою насильства.
В зв`язку із викладеним, Заявниця просить у відповідності до вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видати обмежувальний припис, яким заборонити Заінтересованій Особі строком на 6 місяців:
- перебувати в місці реєстрації ( проживання) Заявниці;
- наближатись не менше ніж на 200 метрів до місця фактичного проживання Заявниці та малолітньої дитини за адресою: АДРЕСА_1 в будь-який час доби;
- особисто і через третіх осіб розшукувати Заявницю переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись із нею 
- вести листування, телефонні розмови із Заявницею або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;
Заінтересована Особа письмових пояснень по суті справи та доказів не надав. В судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви. Вважає, що задоволення заяви завадить йому спілкуватись із сином, адже Заявниця перебуває із сином у невідомому місці. Зазначає, що дійсно виникали скандали із дружиною через її подружні зради. Також зазначив про наявність конфліктів через те, що Заявниця спілкується із неправильними людьми, через що може вчинити протизаконні вчинки, тому він намагається не допустити цього. Стосовно спричинення фізичних ушкоджень зазначив, що фактично це відбулось під час того, як Заявниця намагалась його вдарити ножем, а також в подальшому через необережність.
Зазначив, що перебуває здебільшого на військовій службі. Коли вертається додому, то проживає в будинку разом із Заявницею та сином за місцем реєстрації. Однак після останніх подій тимчасово проживає у свого брата в Надвірній. 

ІІІ. Докази, досліджені судом
1.Рішення суду від 10 лютого 2026 року у справі № 352/2479/25, яким розірвано шлюб поміж Заявницею та Заінтересованою Особою
2.Постанова суду від 08 вересня 2025 року у справі № 352/2082/25 до відповідальності за частиною першою статті 173-2 кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно із якою Заінтересована Особа визнана винною у вчиненні 29 серпня 2025 року домашнього насильства стосовно Заявниці 
3.Повідомлення дізнавача Івано-Франківського РУП від 17 квітня 2026 року про початок досудового розслідування за ознаками частини першої статті 125 КК України за зверненням Заявниці від 16 квітня 2026 року.
4.Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17 квітня 2026 року, згідно із яким здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12026096010000148 за ознаками частини першої статті 125 КК України, розпочатого на підставі звернення Заявниці про спричинення 16 квітня 2026 року їй тілесних ушкоджень Заінтересованою Особою
5.Довідка лікаря КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 16 квітня 2026 року, згідно із якою Заявниці спричинені пошкодження у вигляді забою та саден м`яких тканин, розтягнення зв`язок.
6.Лист про погодження кандидатури Заінтересованої Особи на посаду та рекомендація скерувати його на курси лідерства вищого рівня 
7.Консультативний висновок лікаря КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 20 квітня 2026 року, згідно із яким Заявниця отримала струс головного мозку та множинні забої м`яких тк
8.Свідоцтво про народження № НОМЕР_1 , згідно із яким ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьками якого є Заявниця та Заінтересована Особа
9.Паспорт, картка платника податків та витяг з реєстру територіальної громади Заінтересованої Особи, згідно із якими він зареєстрований в   
АДРЕСА_2 .Паспорт, картка платника податків та витяг з реєстру територіальної громади Заявниці, згідно із якими він вона зареєстрована в селі Підлужжя Івано-Франківської області, вулиця Лесі Українки, будинок 8
11.Фото та відео тілесних ушкоджень, спричинених Заявниці 
12.Відеозапис приміщення, на якому зафіксована кров на підлозі та особа, яка здійснює відеозйомку, повідомляє, що він на офісі, вибив двері та стікає кров`ю
13.Фото приміщення офісу
14.Аудіозапис розмови
15.Скріншоти переписки у застосунку 
16.Терміновий заборонний припис, винесений 16 квітня 2026 року, яким Заінтересованій Особі заборонено входити та перебувати у приміщенні Заявниці на 3 доби

IV. Фактичні обставини, встановлені судом
Станом на цей час Заявниця та Заінтересована Особа зареєстровані в АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами ( пункти ІІІ.9, ІІІ.10 цього Рішення).
Заявниця та Заінтересована Особа є колишнім подружжям, які розлучились 10 лютого 2026 року, що підтверджується рішенням ( пункт ІІІ.1 Рішення)
Заінтересована Особа періодично вчиняє стосовно Заявниці дії, які відносяться до домашнього насильства, зокрема вчиняв такі дії 29 серпня 2025 року та 16 квітня 2026 року, що підтверджується постановою суду та терміновим заборонним приписом (пункти ІІІ.2, ІІІ.16 Рішення).
16 квітня 2026 року Заявниці спричинені тілесні ушкодження, що підтверджується довідкою, консультативним висновком та фотографіями ( пункти ІІІ.5, ІІІ.7, ІІІ.11 цього Рішення)
Окрім того, 17 квітня 2026 року поліцією розпочато досудове розслідування за ознаками статті 125 КК України за повідомленням Заявниці про спричинення Заінтересованою Особою 16 квітня 2026 року тілесних ушкоджень Заявниці, що підтверджується повідомленням та витягом (пункти ІІІ.3, ІІІ.4 цього Рішення)

V. Висновки суду
щодо вчинення домашнього насильства
Відповідно до статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ( далі – Закон) до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Згідно пункту 7 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Частиною третьою статті 26 Закону визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Таким чином, при розгляді справи про видачу обмежувального припису Суду в першу чергу належить встановити чи вчиняла особа домашнє насильство, а також чи наявні ризики. 
Пунктами 3, 14, 17 частини першої статті 1 Закону надано тлумачення наступних термінів:
- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 періодично вчиняє домашнє насильство стосовно ОСОБА_1 , яке виражається у фізичному насильстві. Зокрема, таке насильство вчинялось у серпні 2025 року та квітні 2026 року, що підтверджується дослідженими Судом доказами, зокрема постановою про притягнення до відповідальності, терміновим заборонним приписом (пункти ІІІ.2, ІІІ.16 цього Рішення). Крім того, ці факти підтверджуються поясненнями ОСОБА_2 в судовому засіданні, який підтвердив факт нанесення тілесних ушкоджень Заявниці, хоча і зазначав про неумисність цих дій, а також здійснення їх в стані оборони 

щодо наявності ризиків
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону оцінка ризиків це оцінювання вирогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
При оцінюванні ризиків в цій конкретній справі Суд звертає увагу на періодичність вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 . Зокрема, дослідженими доказами встановлено як мінімум два факти вчинення ним психологічного насильства протягом менш ніж одного року, з яких останній 16 квітня 2026 року.
При цьому, Заінтересованою особою не надано Суду доказів, які б свідчили про зміну ним стилю свого життя в порівнянні із часом, коли ним вчинялось домашнє насильство, та вказували на зменшення ризиків вчинення ним домашнього насильства.
За таких обставин, Суд вважає, що на цей час наявні ризики щодо повторного вчинення Заінтересованою особою домашнього насильства у відношенні будь-кого із Заявників.

щодо заходів
У Суду відсутні жодні сумніви щодо необхідності застосування таких заходів, як заборона вести листування, телефонні розмови із Заявницею або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати Заявницю, якщо вона за власним бажання перебуває у невідомому для нього місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись із нею.
В той же час при вирішенні питання щодо застосування такого заходу, як заборона перебувати в місці спільної реєстрації із Заявницею в будинку АДРЕСА_1 , Суд вважає, що такий захід міститиме втручання в право Заявника на повагу до його житла.
В той же час вказане право не є абсолютним та чинне законодавство України допускає можливість втручання в таке право, якщо воно здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Можливість такого втручання передбачено законом, а саме статтею 26 Закону, воно здійснюється для захисту здоров`я, прав і свобод інших осіб, а саме Заінтересованих осіб.
Тож для вирішення питання чи можливе таке втручання в цій конкретній справі, Суду необхідно визначитись чи є воно необхідним в демократичному суспільстві.
Верховний Суд у справі № 754/11171/19 дійшов наступних висновків, викладених в постанові від 28 квітня 2020 року.
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:
- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;
- якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;
- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.
Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності
є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.
Суд бере до уваги вказані висновки Верховного Суду та звертає увагу на те, що обмежувальний припис в цій частині може бути видано з метою зменшення ризиків вчинення насильства стосовно інших осіб.
При вирішенні цього питання Суд порівнює з одного боку ризик спричинення шкоди Заявниці, а також ймовірне порушення їх прав, свобод та інтересів та, з іншого боку, втручання у право Заінтересованої Особи на житло.
Суд бере до увагу, такий захід є тимчасовим, а також наявність у Заінтересованої Особи соціальних та родинних зв`язків, зокрема пояснення щодо продовження проходження військової служби на цей час, а також тимчасове проживання в будинку брата в місті Надвірна. 
Заінтересованою особою не надано Суду будь-яких доказів наявності неприязних відносин із вказаними особами, що унеможливило б проживання його в місці, відмінному від місця його реєстрації в будинку АДРЕСА_1 .
За таких обставин, Суд вважає, що застосування такого заходу як заборона на перебування в місці спільного проживання в цій конкретній справі за цих конкретних обставин становитиме таке втручання в право Заінтересованої особи на житло, яке є необхідним в демократичному суспільстві з метою захисту здоров`я та прав і свобод інших осіб.
Тому Суд приходить до висновку про необхідність застосування цього заходу також.

щодо терміну обмежувального припису
Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
При визначенні конкретного строку Суд оцінює, що дослідженими доказами підтверджено останній факт вчинення насильства 16 квітня 2026 року, тобто менш ніж за тиждень до подачі заяви та розгляду справи Судом. 
Окрім того, Суд бере до уваги, що шлюб між сторонами розірвано у лютому 2026 року, тобто у нетривалий строк перед розглядом цієї справи, що також може свідчити про ймовірність неприязних відносин у учасників
Тому Суд вважає, що буде недостатнім застосування відповідних заходів на строк, наближений до мінімального.
В той же час, враховуючи проходження Заінтересованою Особою військової служби в населеному пункті, відмінному від села Підлужжя, Суд вважає, що відсутні підстави для застосування заходів на максимальний строк. 
В зв`язку із викладеним, враховуючи неодноразовість фактів вчинення домашнього насильства, Суд вважає достатнім для досягнення мети обмежувального припису встановити строк на 3 місяці.
Також Суд звертає увагу учасників, що, відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону, за заявою осіб обмежувальний припис може бути продовжений в подальшому.
Таким чином, Суд вважає доведеним, що:
- ОСОБА_2 вчиняв домашнє насильство стосовно заявниці, 
-наявна висока вирогідність повторного вчинення ним домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення, 
та приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 шляхом заборони йому перебувати в місці реєстрації із Заявником в в АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати Заявницю, якщо вона за власним бажання перебуває у невідомому для нього місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись із нею; вести листування, телефонні розмови із Заявницею або контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; 
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 33, 76,78,81, 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, статями 24,26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», - 

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - задовольнити.
Видати обмежувальний припису у вигляді наступних заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , а саме:
- заборонити ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 в домоволодінні АДРЕСА_1 строком на 3 місяці;
- заборонити ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому для нього місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею, строком на 3 місяці.
- заборонити ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , вести листування, телефонні розмови з постраждалою особою ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 3 місяці; 
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня інформувати відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області для взяття кривдника на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ЗАЯВНИК:  ОСОБА_1 , яка зареєстрована: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_3 

ЗАІНТЕРЕСОВАНА ОСОБА:  ОСОБА_2 , який зареєстрований:  АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_2 

У відповідності до статті 259 ЦПК України складення повного тексту рішення відкладено до 27 квітня 2026 року

Суддя     Сергій КУЗЬМЕНКО