ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року м. Житомир справа № 240/14448/26
категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 із позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить:
- визнати протиправними дії Корольовського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відмови у знятті арешту з майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), реєстраційний номер обтяження 9743892, зареєстровано 19.04.2010 на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та оголошення заборони на його відчуження від 19.04.2010, по виконавчому провадженню №12152497 з примусового виконання виконавчого листа №2-1582, виданого 08.01.2009 Богунським районним судом м. Житомира;
- зобов`язати Корольовський відділ державної виконавчої служби Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт з майна, а саме: з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), реєстраційний номер обтяження 9743892, зареєстровано 19.04.2010 на підставі постанови про арешт майна боржника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та оголошення заборони на його відчуження від 19.04.2010 по виконавчому провадженню №12152497 з примусового виконання виконавчого листа №2-1582, виданого 08.01.2009 Богунським районним судом м. Житомира.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у 2002 році на підставі договору дарування позивач набула право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Під час реалізації свого права приватної власності з`ясувалось, що на вказане майно у 2010 році накладено арешт та заборону його відчуження згідно постанови 19.04.2010 по виконавчому провадженню №12152497 з примусового виконання виконавчого листа №2-1582, виданого 08.01.2009 Богунським районним судом м. Житомира. З метою зняття вказаного арешту та усунення перешкод на вільне користування майном позивач звернулась до відповідача з відповідною заявою. Однак на таке звернення отримала відмову. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо незняття арешту з квартири, яка належить їй на праві власності згідно договору дарування, остання звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 15.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з призначенням розгляду справи на 04.05.2026 о 10 год. 30 хв. у порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
27.04.2026 через систему "Електронний суд" представником відповідача подано відзив на позовну заяву. в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Протокольною ухвалою від 04.05.2026 судом оголошено перерву в судовому засідання до 11.05.2026.
Судове засідання, призначене на 11.05.2026, не проводилось у зв`язку із надходженням від сторін клопотань про розгляд справи без їх участі, зважаючи на що суд розглядає справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, ОСОБА_1 (далі - позивач) на підставі Договору дарування квартири від 25.12.2002, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №12990, належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Зазначений договір підлягав обов`язковій державній реєстрації на підставі ст. 182, 334 Цивільного кодексу України.
Як зазначено позивачем, під час реалізації свого права приватної власності при реєстрації місця проживання дитини їй стало відомо, що на вказане майно у 2010 році накладено арешт та заборону його відчуження згідно постанови від 19.04.2010 по виконавчому провадженню №12152497 з примусового виконання виконавчого листа №2-1582, виданого 08.01.2009 Богунським районним судом м. Житомира.
В подальшому, позивач звернулась з відповідною заявою до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту.
Листом від 30.01.2026 за №8127/20.12-26/22 Корольовським відділом державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України повідомлено позивача, що згідно перевірки даних спецрозділу автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №12152497 з виконання виконавчого листа №2-1582, виданого 08.01.2009 Богунським районним судом м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Банку «Фінанси та Кредит» заборгованості у сумі 16473,49 грн.
На підставі відомостей, отриманих з КП «Житомирське обласне МБТІ», про зареєстроване право власності на майно ОСОБА_2 межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 19.04.2010 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 .
09.08.2010 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій) за письмовою заявою стягувача. Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження повторно вищевказаний виконавчий документ на виконання до відділу не надходив.
Зауважено, що на даний час у Корольовському відділі державної виконавчої служби Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відсутні правові підстави для винесення постанови про зняття арешту з квартири АДРЕСА_2 .
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, звернулася до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому, суд зазначає, що на час накладення арешту, чинним був Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі також - Закон №606-XIV). Разом з тим, на час звернення позивача до суду та розгляду і вирішення справи по суті зазначений Закон втратив чинність, оскільки 05.10.2016 набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі також - Закон №1404-VIII).
Статтею 1 Закону України від 21.04.1999 №606 «Про виконавче провадження» (чинного на час накладення арешту) визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно частини 1 статті 5 даного Закону державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.
З огляду на пункт 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5 (далі - Порядок №2274/5), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.
Згідно з пунктом 9.10 Порядку №2274/5 завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.
Отже, знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився.
Відповідно до частин 1, 2 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606 у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Згідно з частинами 1, 2 статті 40 Закону України від 02.06.2016 №1404 «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором є: державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.
Наслідки завершення виконавчого провадження визначені ст. 39 Закону України №1404 від 02.06.2016 "Про виконавче провадження".
Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.
Отже, законодавчі норми, які діяли на момент закінчення виконавчого провадження та на момент прийняття рішення у даній справі, однаково регламентують дії відповідача у разі повернення виконавчого та питання знищення виконавчого провадження, а тому суд дійшов висновку, що перед знищенням виконавчого провадження відповідач повинен був вирішити питання арешту, накладеного в межах такого виконавчого провадження.
Суд враховує, що накладення арешту на майно свідчить про вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на виконання виконавчого документу, а тому у разі завершення виконавчих проваджень державний виконавець зобов`язаний вчинити усі дії, передбачені відповідними нормами Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі вирішити питання арешту, накладеного на майно боржника.
Відповідно до частини 2 статті 59 Закону України від 02.06.2016 №1404 «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час прийняття рішення у справі), у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави дійти висновку, що рішення про зняття арешту з майна боржника виноситься органом, яким накладено арешт.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Оскільки орган виконавчої служби при знищенні завершеного виконавчого провадження зобов`язаний був вирішити питання арешту, накладеного в межах такого виконавчого провадження, в даному випадку наявна протиправна бездіяльність відповідача.
Окрім того, ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону №606-XIV визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. 
Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником с фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.
Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації, що передбачено ч. 1 ст. 52 Закону №606-XIV.
Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника відповідно до ч. 8 ст. 52 Закону №606-XIV.
Тобто, на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 19.04.2010 державним виконавцем, майно, на яке було звернено стягнення шляхом накладення арешту, зокрема, на квартиру АДРЕСА_2 , не перебувало у власності боржника, оскільки з 25 грудня 2002 року на підставі нотаріально посвідченого договору дарування належало позивачу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно було відмовлено у знятті арешту, накладеного згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.04.2010, на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки остання не мала жодного правового відношення до боржника.
Посилання відповідача на приписи ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", якими визначено, що якщо особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є абсурдними. Так, право власності позивача підтверджується належним чином укладеним договором дарування, який є правовстановлюючим документом на квартиру. Вимога отримати ще один правовстановлюючий документ у формі судового рішення на той же об`єкт нерухомості суперечить правовому порядку, що діє в державі. 
Таким чином, для ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вчинити дії щодо зняття арешту, який накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.04.2010 по виконавчому провадженню №12152497 з примусового виконання виконавчого листа №2-1582, виданого 08.01.2009 Богунським районним судом м. Житомира щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Питання відшкодування судового збору вирішується на підставі положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Леха Качинського, 12-А, м. Житомир, 10014, код ЄДРПОУ 35021396) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо відмови у знятті арешту, накладеного згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.04.2010 по виконавчому провадженню №12152497 з примусового виконання виконавчого листа №2-1582, виданого 08.01.2009 Богунським районним судом м. Житомира, щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вчинити дії щодо зняття арешту, який накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.04.2010 по виконавчому провадженню №12152497 з примусового виконання виконавчого листа №2-1582, виданого 08.01.2009 Богунським районним судом м. Житомира, щодо квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Майстренко

11.05.26