Справа № 139/111/26
Провадження № 2/139/97/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року селище Муровані Курилівці

Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області Ліщина Т.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (у тексті - ТОВ «ФК» ЄАПБ», позивач) до ОСОБА_1 (у тексті - ОСОБА_1 , позичальник, відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
24.02.2026 представник позивача Кудіна А.В. через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) звернулася до суду з цим позовом до ОСОБА_1 . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 28.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс» (у тексті - ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 79507552, відповідно до умов договору відповідачеві надано строком на 30 днів кредит в розмірі 10000,00 грн, зі сплатою процентів та інших передбачених договором платежів. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, які розміщені на його сайті. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язалася вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, проте свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим в неї утворилася заборгованість.
19.08.2025 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» (клієнт) та ТОВ «ФК» ЄАПБ» (фактор)укладено договір факторингу № 19082025, на підставі якого клієнт передав (відступив) на користь фактора належні йому права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 79507552 від 28.04.2025. Таким чином, ТОВ «ФК» ЄАПБ»набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а саме непогашенням всієї суми заборгованості ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, ТОВ «ФК» ЄАПБ»просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № 79507552 від 08.04.2025 в сумі 15980,00 грн, яка складається з: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2980,00 грн - за процентами та 3000,00 грн - за штрафом. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору в розмірі 2662,40 грн і витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 1664,00 грн.
Ухвалою від 26.02.2026 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 10, 11), а розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Позивачеві та його представникові копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі доставлена в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 01.03.2026, що підтверджується довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 13, зворот а. с. 13). 
Відповідачеві копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі доставлена в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 01.03.2026, що підтверджується довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 14). Відзиву на позовну заяву, інших заяв по суті справи, будь-яких пояснень, доказів на спростування заяви позивача про існування заборгованості за кредитним договором, які є предметом цього позову, відповідач до суду не подала.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 і абз. 1 ч. 2 ст. 191 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18).
Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19.
Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при її підготовці до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.
Згідно з приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
У зв`язку з відсутністю такого клопотання, враховуючи наведені норми ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).
За вказаних обставин, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.
Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази,прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.04.2025 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено кредитний договір № 79507552 (у тексті також кредитний договір та/або договір), який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Разом з кредитним договором відповідачем підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором графік платежів, що є додатком № 1 до цього договору, у якому також зазначені умови надання та повернення кредиту.
За умовами вказаного кредитного договору відповідачеві надається кредит в розмірі 10000,00 грн (п. 1.3.), строком на 30 днів, а саме до 08.05.2025 (п. п 1.5., 1.6.), з процентною ставкою за кожний день користування кредитом з 1-го по 20-й день користування кредитом - 0,9900 %, в сумі 1980,00 грн, термін оплати 28.04.2025, з 21-го по 30-й день користування кредитом - 1,0000 %, в сумі 1000,00 грн, термін оплати 08.05.2025 (п. 1.7.); кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит у формі грошових коштів у національній валюті України шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника  НОМЕР_1 в день укладення договору, але не пізніше 3 (трьох) робочих (операційних) днів з моменту його укладення (п. 2.1, п. 2.2).
28.04.2025 ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 уклали додатковий договір № 79507552-1 (у тексті також додатковий договір), відповідно до якого сторони дійшли до згоди внести зміни до кредитного договору № 79507552 від 08.04.2025 на таких умовах: загальний розмір кредиту 10000,00 грн, продовжений строк кредитування (з моменту підписання цієї угоди) - 30 днів, термін повернення кредиту після закінчення продовження строку користування кредитом - 28.05.2025; позичальник сплачує проценти за кожен день продовження строку користування кредитом у такому порядку: з 1-го 20-й день користування - 0,9900 %, в сумі 1980,00 грн, термін оплати 18.05.2025, з 21-го по 30-й день користування кредитом - 1,0000 %, в сумі 1000,00 грн, термін оплати 28.05.2025.
Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
У п. п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Щодо зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором і додатковим договором до нього, суд встановив, що їх предметом є фінансовий кредит в сумі 10000,00 грн, який наданий відповідачеві строком на 50 днів - до 28.05.2025, з процентною ставкою 0,9999 % за кожний день користування кредитом протягом перших 40 днів, і процентною ставкою 1,0000 % - протягом наступних 10 днів. 
Відповідно до графіку платежів, що є додатком 1 до додаткового договору, яку ОСОБА_1 підписала, як і сам додатковий договір 28.04.2025 о 19:03:33 год. електронним підписом одноразовим ідентифікатором «473189», до 28.05.2025 вона повинна була сплатити 14960,00 грн, з яких 10000,00 грн - сума кредиту, 4960,00 грн - проценти за користування кредитом.
Факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 10000,00 грн підтверджується наданою позивачем квитанцію Liqpay про виплату коштів (ID операції 2626747918).
Розрахунком заборгованості за кредитним договором № 79507552 від 08.04.2025 і додатковим договором до нього від 28.04.2025 № 79507552-1, проведеним первісним кредитором ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» підтверджується, що 28.04.2025 ОСОБА_1 сплатила 1980,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в п. 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, де зазначено, що «Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами». У постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц зазначено, що «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу».
Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт укладення 08.04.2025 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 кредитного договору № 79507552, і 28.04.2025 додаткового договору № 79507552-1, виконання кредитодавцем свого зобов`язання з надання грошових коштів (кредиту) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором та додатковим договором, і його неналежне виконання відповідачем.
До такого висновку суд прийшов, в тому числі, враховуючи правові позиції Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 зробила такий правовий висновок: «Разом з тим стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».
19.08.2025 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор)укладено договір факторингу № 19082025, відповідно до якого клієнт передав (відступив) факторуналежні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Цього ж дня сторони підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19082025 від 19.08.2025 і реєстр боржників. ТОВ «ФК «ЄАПБ»здійснило оплату за відступлення права вимоги, що підтверджується платіжною інструкцією № 90 від 21.08.2025.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 19082025 від 19.08.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ»набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 79507552 від 08.04.2025 в сумі 15980,00 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким, згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України передбачено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним (постанови Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11, Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15).
На підтвердження набуття права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором позивач надав копії договору факторингу № 19082025 від 19.08.2025, укладеного між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ»,акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19082025 від 19.08.2025 тавитягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19082025 від 19.08.2025.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зробила висновок, відповідно до якого стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Доказів недійсності вказаного договору факторингу матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що відбувся належний перехід прав вимоги до ОСОБА_1 від ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» до ТОВ «ФК «ЄАПБ».
За таких обставин ТОВ «ФК «ЄАПБ»набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № 79507552 від 08.04.2025 і додатковим договором № 79507552-1 від 28.04.2025 до відповідача ОСОБА_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
У позовній заяві ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 79507552 від 08.04.2025 і додатковим договором № 79507552-1 від 28.04.2025 в сумі 15980,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2980,00 грн - заборгованість за відсотками та 3000,00 грн - заборгованість за штрафом.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за штрафом у розмірі 3000,00 грн, суд зазначає наступне.
Згідно з п. 4.7. кредитного договору у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором, кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі 50 % від суми кредиту, одержаного позичальником за цим договором. У разі виконання позичальником грошових зобов`язань в повному обсязі протягом 15 календарних днів з моменту настання строку оплати, визначеного договором, кредитодавець має право зменшити суму штрафу, що застосовується до позичальника, до 1500,00 грн. Сукупна сума неустойки (штрафу), нарахована за порушення зобов`язань позичальником, не може перевищувати 50 % від загальної суми кредиту, одержаного позичальником за цим договором, а у випадку, якщо загальний розмір кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, сукупна сума неустойки не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.
Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, які доповнені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX (набрав чинності 17.03.2022), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення на період воєнного стану. 
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє дотепер.
У зв`язку з цим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 3000,00 грн суперечать нормам ЦК України, тому задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. ст. 12, 76 - 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Згідно зі ст. ст. 13, 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено факт невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором і додатковим договором до нього, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору, повернення суми заборгованості та процентів, а тому порушене право підлягає судовому захисту.
У зв`язку з цим позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором і додатковим договором до нього в сумі 12980,00 грн, що становить 81,22 % ціни позову.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, як розподілити між сторонами судові витрати.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.
Позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 153722 від 20.02.2026 (а. с. 6). У зв`язку з частковим задоволенням позову на 81,22 % з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2162,40 грн.
У позовній заяві зазначено, що позивач також поніс витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів – в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1664,00 грн). Оскільки матеріали справи не містять доказів таких витрат, то вони не підлягають задоволенню. 
Керуючись ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», на підставі ст. ст. 512, 514, 516, 526, 527, 530, 536, 610, 611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263 - 265, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором від 08 квітня 2025 року № 79507552 і додатковим договором № 79507552-1 до даного кредитного договору в розмірі 12980 (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2162 (дві тисячі сто шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 07400, Київська область, Броварський район, місто Бровари, вулиця Лісова, будинок 2.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя        Тарас ЛІЩИНА