ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/37472/25
Провадження № 22-ц/820/1184/26
Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.
розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/37472/25 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка подана його представником – ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2026 року та ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення від 12 березня 2026 року у складі судді Козак О.В. у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд
в с т а н о в и в :
У грудні 2025 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість у розмірі 569,90 грн, яка складається з 450,35 грн за житлово-комунальні послуги, яка утворилася за період з січня 2020 року до грудня 2021 року, інфляційні витрати у розмірі 93,01 грн, 3% річних у розмірі 26,54 грн та судові витрати у розмірі 7 968,96 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався, що постановою Господарського суду Хмельницької області від 03 травня 2023 року у справі № 924/869/22 Будинкоуправління № 2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький було визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру. 
21 листопада 2024 року відбувся електронний аукціон з продажу майна банкрута по лоту № 1, а саме право вимоги грошової заборгованості станом на 01 лютого 2024 року. 
Відповідно до протоколу електронного аукціону від 21 листопада 2024 року позивача визнано переможцем аукціону. 
29 листопада 2024 року Будинкоуправління № 2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький та ФОП ОСОБА_1 уклали договір № 1 купівлі-продажу права вимоги. 
Згідно з пунктом 1.1 на умовах даного договору та на підставі протоколу про проведення аукціону № BRD001-UA-20241111-01374 від 21.11.2024 року з продажу активів Будинкоуправління №2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький, Первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору, а новий кредитор набув наступні права вимоги: Портфель заборгованості, а саме права грошової вимоги до 509 фізичних осіб боржників за комунальними платежами на загальну суму 1560757,91 грн. Таким чином, позивач є новим кредитором до 509 фізичних осіб боржників за комунальними платежами згідно з списком власників та квартиронаймачів, зокрема до боржників за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 . За вказаною адресою наявна заборгованість по житлово-комунальних платежах в сумі 450,35 грн.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 .
Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач має право на стягнення з боржниці інфляційних втрат, за період з січня 2024 року по 31 грудня 2024 року в сумі 93,01 грн та 3% річних, за період з 01.101.2024 року по 18.12.2025 року у розмірі 26,54 грн, отже загальний розмір заборгованості складає 569,90 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь, разом з понесеними судовими витратами, а саме 968,96 грн судового збору та 7 000 грн витрат на правничу допомогу. 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2026 року в позові відмовлено.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
ФОП ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Представник апелянта зазначає, що разом з позовною заявою були долучені такі документи: Копія виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка містить в собі всі необхідні складові нарахування, інформацію про абонента та надавача послуг, періоди нарахування, інформацію про частково сплачені кошти, а відтак, є належним та допустимим доказом на підтвердження наявної заборгованості. Окрім цього дана виписка по особовому рахунку № НОМЕР_1 завірена печаткою підприємства Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький, містить повний і чіткий розмір нарахувань за кожен місяць по зазначеним видам послуг, та підтверджує суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з січня 2020 року до грудня 2021 року (включно). Також дана виписка підписана арбітражним керуючим, котрий займався ліквідаційною процедурою підприємства Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький. У даній виписці наявний помісячний розрахунок заборгованості: динаміка зміни заборгованості на кінець кожного місяця у зв`язку з несплатою або ж навпаки сплатою житлово комунальних послуг. Копія витягу зі списку власників та квартиронаймачів, які мають заборгованість по комунальним платежам підприємства, станом на 01.02.2024 року, яка підтверджує факт існування заборгованості відповідача перед ФОП ОСОБА_1 , як правонаступником Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький, отже розмір заборгованості становить 450,35 грн. Що стосується доказів на підтвердження обсягу наданих послуг з централізованого водопостачання, то такими доказами є наявні тарифи на послуги, що надавались відповідачу, а у виписці по особовому рахунку № НОМЕР_1 – суми нарахувань, то обсяг послуг з водопостачання є похідною від цього змінною, та фактично дорівнює спожитому відповідачем об`єму води. Тому висновок суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості відповідача за житлово-комунальні послуги, не відповідає матеріалам справи
Крім того, відповідно до відповіді на адвокатський запит від КЕВ м. Хмельницький від 17.09.2025 року № 577/2/4343, зазначено, що КЕВ міста Хмельницький уповноважував Будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницький щодо надання послуг централізованого водопостачання для споживачів мікрорайону «Ракове» з 2012 року до 2022 року, про що свідчить Договір №371 від 20.11.2008 року про порядок розрахунків за водопостачання. Фактично, облік водопостачання здійснювався Будинкоуправлінням №2 КЕВ м. Хмельницький по показам лічильників. З виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , вбачається, що нарахування за надані послуги з централізованого водопостачання здійснювались не на однакові суми, а в залежності від обсягу спожитого, а не по встановленій нормі; суми нарахувань напряму пов`язані зі спожитим обсягом послуг саме відповідачем, адже нарахування здійснювались не кожного місяця, а тоді коли відповідач вносив показники лічильника. Відповідач протягом всього періоду надання йому послуг Будинкоуправлінням № НОМЕР_2 КЕВ м. Хмельницький сплачував рахунки за надані йому послуги, тим самим вчиняючи конклюдентні дії, що підтверджує, що він був проінформований про тарифи, що були встановлені, та відповідно погодився з ними. Проте у зв`язку з тим, що Відповідач не у повному обсязі сплачував спожиті послуги – сформувалась відповідна заборгованість на суму 450,35 грн
Відтак між Будинкоуправлінням № 2 КЕВ м. Хмельницький та відповідачем існували фактичні договірні відносини на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а здійснення відповідачем оплат на рахунок Будинкоуправління № НОМЕР_2 КЕВ м. Хмельницький, в свою чергу, підтверджує факт надання Будинкоуправлінням № 2 КЕВ м. Хмельницький житлово-комунальних послуг, а з іншої сторони – їх споживання відповідачем. Отже, між Будинкоуправлінням № 2 квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький та Відповідачем склались правовідносини з надання послуг, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні такі послуги, а друга - зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами
Також представник апелянта, зазначає, що судом безпідставно відмовлено у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, адже позивачем було надано всі необхідні документи на підтвердження розміру понесених витрат, а відповідачка не подавала заяву про їх зменшення у зв`язку з їх не співмірністю.
Таким чином, так як позовні вимоги, що стосується стягнення боргу, трьох відсотків річних та інфляційних втрат з відповідача підлягають задоволенню, так і витрати на правничу допомогу відповідно до ч.1-2 ст.137 ЦПК України підлягають відшкодуванню з відповідача.
ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідачка вказує на відсутність предмета спору, адже жодних боргів у неї по сплаті за комунальні послуги немає. Вважає поданий позов штучним та спрямованим виключно на стягнення з неї додаткових коштів.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду скасувати, а ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення змінити, з огляду на наступне.
Відповідно до пунктів 1, 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що постановою Господарського суду Хмельницької області від 03 травня 2023 року у справі № 924/869/22 Будинкоуправління № 2 КЕВ у м. Хмельницький було визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру.
21 листопада 2024 року відбувся електронний аукціон № BRD001-UA-20241111-01374 з продажу майна банкрута по лоту № 1, а саме право вимоги грошової заборгованості Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький станом на 01 лютого 2024 року.
Відповідно до протоколу електронного аукціону № BRD001-UA-20241111-01374 від 21 листопада 2024 року переможцем аукціону визнано ФОП ОСОБА_4 .
Згідно з повідомленням про повний розрахунок за майно, придбане на електронному аукціоні № BRD001-UA-20241111-01374 від 27 листопада 2024 року, ФОП ОСОБА_4 в повному обсязі сплатив ціну під час проведення аукціону з продажу майна банкрута Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький.
29 листопада 2024 року Будинкоуправління № 2 КЕВ АДРЕСА_3 і ФОП ОСОБА_4 уклали договір № 1 купівлі-продажу права вимоги.
Згідно з пунктом 1.1. договору та на підставі протоколу про проведення аукціону № BRD001-UA-20241111-01374 від 21 листопада 2024 року з продажу активів Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький первісний кредитор Будинкоуправління № 2 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький передав (відступив) новому кредитору, а новий кредитор ФОП ОСОБА_4 набув права грошової вимоги до 509 фізичних осіб боржників за комунальними платежами на загальну суму 1560757,91 грн.
За адресою АДРЕСА_1 , наявна заборгованість у сумі 450,35 грн, що підтверджується копією витягу зі списку власників та квартиронаймачів, які мають заборгованість по комунальних платежах підприємства (Б/У-2 КЕВ Хмельницький) станом на 01 лютого 2024 року та випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 .
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 з 30.07.2017 року на підставі договору купівлі-продажу є власницею квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості по комунальним послугам та існування між Будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницький та відповідачем договірних відносин та наявність заборгованості у відповідача за житлово-комунальні послуги.
Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.
Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189-VIII) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
За змістом ст. 9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно ч.1 ст. 10 Закону №2189-VIII ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд першої інстанції правильно встановив, що за результатами проведення електронного аукціону №BRD001-UA-20241111-01374 від 21.11.2024 року між БУ №2 КЕВ м. Хмельницький та ФОП ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 82, 87 Кодексу України з процедур банкрутства укладено Договір №1 купівлі-продажу права вимоги від 29.11.2024 року, за яким первісний кредитор передав (відступив), а новий кредитор набув право грошової вимоги (портфель заборгованості) до 509 фізичних осіб боржників за комунальними платежами на загальну суму 1560757,91 грн. (згідно списку власників та квартиронаймачів).
Разом з тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки представленим доказам на підтвердження набуття позивачем права вимоги до відповідача на суму 450,35 грн. за житлово-комунальні послуги за січень 2022 року, а також наявності такої заборгованості у відповідачки за житлово-комунальні послуги.
Так, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ч.ч.1-2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Протокол про проведення аукціону, акт про придбання майна на аукціоні, а також договір купiвлi-продажу права вимоги №1 від 29.11.2024 року дійсно не містять відомостей про осіб-боржників, право вимоги до яких про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги набув позивач.
Водночас згідно п.2.1 Договору купiвлi-продажу права вимоги №1 від 29.11.2024 року, за цим Договором Новий кредитор набуває права вимагати від боржників належного виконання зобов`язань щодо сплати боргів, від 509 фізичних осіб - боржників сплатити 1560757,91 грн. заборгованості по комунальних платежах (згідно списку власників та квартиронаймачів).
При цьому повний перелік фізичних осіб (509 фізичних осіб) до яких набув право вимоги позивач, розміщений у відкритому доступі на веб-сторінці проведеного аукціону: https://prozorro.sale/auction/BRD001- UA-20241111-01374/, про що позивач зазначав у позовній заяві.
Наданий суду витяг зі Списку власників та квартиронаймачів, які мають заборгованість по комунальних платежах Будинкоуправлінню № 2 КЕВ м. Хмельницький станом на 01.02.2024 року відповідає Списку боржників, розміщеному на веб-сторінці проведеного аукціону: https://prozorro.sale/auction/BRD001- UA-20241111-01374/, і підтверджує наявність заборгованості ОСОБА_3 за житлово-комунальні послуги в сумі 450,35 грн.
Суд першої інстанції помилково відхилив як неналежний доказ виписку по особовому рахунку № НОМЕР_1 завірена печаткою підприємства Будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницький, яка підписана ліквідатором БУ № 2 КЕВ м. Хмельницький Луценком Романом Олександровичем, містить повний і чіткий розмір нарахувань за кожен місяць по зазначеним видам послуг, та підтверджує суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з січня 2017 року до грудня 2021 року включно. Дана виписка підписана ліквідатором, котрий здійснював ліквідаційну процедуру підприємства Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький, та був призначений постановою Господарського суду Хмельницької області від 03.05.2023 року у справі № 924/869/22.
Відтак, доказами існування між Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький та договірних відносин є відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , користування відповідачкою житлово-комунальними послугами та здійснення оплати за вказаним особовим рахунком споживача.
Відповідно до основних засад цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, у якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач.
За наведених підстав висновок суду першої інстанції про недоведеність заявленого боргу відповідача є помилковим.
Подані докази в їх сукупності цілком підтверджують наявність заборгованості ОСОБА_3 за житлово-комунальні послуги за січень 2022 року в сумі 450,35 грн і право вимоги позивача щодо стягнення цього боргу.
Тож наявні підстави для стягнення цього боргу з відповідачки, а також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, враховуючи наявність боргу станом на січень 2022 року в сумі 450, 35 грн, відтак інфляційні втрати за період з 01.01.2024 по 18.12.2025 року складають 93,01 грн, а 3% річних за період з 0101.2024 року по 18.12.2025 року – 26,54 грн, отже загальний розмір заборгованості - 569,90 грн, яка складається з 450,35 грн боргу за житлово-комунальні послуги, за період з січня 2020 року до грудня 2021 року, інфляційні витрати у розмірі 93,01 грн, 3% річних у розмірі 26,54 грн.
З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість у розмірі 569,90 грн, яка складається з 450,35 грн боргу за житлово-комунальні послуги, інфляційних витрат у розмірі 93,01 грн, 3% річних у розмірі 26,54 грн.
Відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь ФОП ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на сплату судового збору у сумі 2422,40 грн. (968,96 грн. за подання позовної заяви, 1453,44 грн. за подання апеляційної скарги).
Що стосується оскарження ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів зазначає наступне.
Відмовляючи в задоволенні поданої заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції застосував вимоги чч 1,2 ст 141 ЦПК України, згідно якої розмір витрат покладається на сторони пропорційно розміру задоволених і вимоги, тому оскільки в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості рішенням суду відмовлено в повному обсязі, то відповідно витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості підписана та подана його представником ОСОБА_2 , яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 07.11.2025 року. 
Всі інші процесуальні дії в суді першої інстанції та участь у судовому засіданні від імені позивача вчиняла представниця позивача Пігулевська Є.М., яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 07.11.2025 року.
В матеріалах справи дійсно наявний договір про надання професійної правничої допомоги №14/02 від 14.07.2025 року, додаток № 1 від 14.07.2025 року до договору про надання професійної правничої допомоги №14/02 від 14.07.2025 року, додаток №2 від 14.07.2025 року до договору про надання професійної правничої допомоги №14/02 від 14.07.2025 року, акт № 87 здачі-приймання від 06.03.2026 року до договору про надання професійної правничої допомоги №14/02 від 14.07.2025 року, укладені між ФОП ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Юлії Біжко», а також Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3976 від 23.11.2018 року.
За змістом акта № 87 здачі-приймання до договору про надання професійної правничої допомоги №14/02 від 14.07.2025 року, згідно з п. 2.1, п. 4.1 Адвокатське бюро «Юлії Біжко» надало, а ФОП ОСОБА_1 прийняв професійну правничу допомогу - аналіз наданих замовником документів щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; підготовка та складання позовної заяви про стягнення заборгованості, здійснення розрахунку інфляційних та 3% річних. Разом з тим, позивачем не доведено, що подана позовна заява та відповідні розрахунки складені саме адвокатом Біжко Ю.О. і є результатом наданої правничої допомоги згідно акта здачі-приймання № 87 від 06.03.2026 року, оскільки позовна заява підписана представником позивача ОСОБА_2 , а не адвокатом Біжко Ю.О.
Водночас апелянтом не надано доказів, що його представник Пігулевська Є.М. є адвокатом Адвокатського бюро «Юлії Біжко».
Відтак, відмовляючи в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, суд помилився з мотивами такої відмови, а тому з врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вказує на відсутності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу з мотивів викладених в даній постанові, мотивувальну частину оскаржуваної ухвали слід змінити щодо підстав відмови.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , яка подана його представником – ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) заборгованість у розмірі 569,90 грн, яка складається з 450,35 грн боргу за житлово-комунальні послуги, інфляційних витрат у розмірі 93,01 грн, 3% річних у розмірі 26,54 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) 2422,40 грн сплаченого судового збору в суді першої та апеляційної інстанцій.
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 березня 2026 року про відмову в ухваленні додаткового рішення змінити, виклавши мотивувальну частину даної ухвали суду в редакції даної постанови.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 травня 2026 року.
Суддя         А.М. Костенко
Т.О. Янчук
О.І. Ярмолюк