Справа № 199/2769/23
(1-кп/199/103/26) 
ВИРОК 
іменем України
04 червня 2026 року       місто Дніпро 

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі (далі по тексту скорочено Суд):
головуючий суддя ОСОБА_1 , 
секретар судового засідання ОСОБА_2 
за участю:
прокурор ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)
захисник ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі Суду, в межах здійснення спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого - in absentia, кримінальне провадження № 22023050000000892, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Кальчик Володарського району Донецької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Володарським РВ УМВС України в Донецькій області 06.04.2001 року, РНОКПП НОМЕР_2 , голова Кальчицької сільської ради, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, яке Суд вважає доведеним із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Формулюючи обвинувачення ОСОБА_5 , яке Суд уважає доведеним, Суд робить застереження, що здійснює розгляд кримінального провадження виключно в межах цього обвинувачення, пред`явленого обвинуваченій відповідно до обвинувального акту. 
Так, 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.
Положеннями статей 1 та 2 Основного Закону України - Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. 
Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. 
Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села. 
Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області. 
Упродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у представників влади РФ та службових осіб з числа керівництва збройних сил Російської Федерації (далі за текстом - ЗС РФ), досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України. 
Мотивами зазначеного умислу стали євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, які розцінені представниками влади і ЗС РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ що сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та позбавить контролю над її економічною діяльністю, призведе до поглиблення співпраці України з Організацією Північноатлантичного договору з метою досягнення критеріїв, необхідних для набуття членства у цій організації та можливої денонсації угод щодо тимчасового розташування чорноморського флоту РФ на території України - в АР Крим та м. Севастополі.
Свою злочинну мету співучасники з числа представників влади та ЗС РФ вирішили досягти шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців ЗС РФ, у тому числі дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим і м. Севастополя, а також залучення до виконання злочинного плану інших осіб, у тому числі громадян України та РФ, створення і фінансування незаконних збройних формувань та вчинення інших злочинів.
При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії призведуть до порушення суверенітету і територіальної недоторканості України, незаконної зміни меж її території та державного кордону, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання. 
З метою реалізації вказаного умислу впродовж 2013 року на території РФ службові особи генерального штабу збройних сил Російської Федерації (далі - ГШ ЗС РФ), на виконання наказів та під безпосереднім керівництвом представників влади та службових осіб ЗС РФ, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, розробили злочинний план, яким передбачалося для досягнення військово-політичних цілей РФ, що на думку співучасників були прямо пов`язані із необхідністю незаконної окупації та подальшої анексії АР Крим, м. Севастополя та південно-східних регіонів України, поряд із застосуванням політичних, дипломатичних, економічних та інформаційних заходів, використання протестного потенціалу населення південно-східних регіонів України для організації сепаратистських референдумів, спрямованих на порушення територіальної цілісності України. 
Вказаний план у повній мірі відповідав та був розроблений з урахуванням принципів та підходів, викладених у виступі начальника ГШ ЗС РФ ОСОБА_6 перед академією військових наук РФ з доповіддю про гібридну війну в лютому 2013 року, яка у подальшому отримала назву «доктрина Герасимова», де зазначалося, що з метою досягнення цілей повинна надаватися перевага невоєнним заходам (політичним, економічним, інформаційним, гуманітарним), які застосовуються з використанням протестного потенціалу населення, інформаційним протиборством та воєнним заходам прихованого характеру. 
У подальшому, з грудня 2013 року до лютого 2014 року, для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ і мешканцями південно-східних регіонів України злочинних діянь, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України та встановлення впливу і вагомості РФ на світовій арені, представники влади та ЗС РФ, на виконання спільного злочинного плану, організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності. 
Так, із грудня 2013 року за допомогою різних видів медіа-ресурсів РФ здійснювалось викривлення подій Революції Гідності, вказувалося на хибність європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України. При цьому шляхом перекручування, постійного нав`язування хибного тлумачення, компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України щодо дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, представники опозиційних до тодішнього політичного режиму в Україні сил висвітлювалися як прихильники радикально націоналістичних поглядів, учасники національно-визвольного руху середини XX століття (ОУН, УПА) - як прибічники та послідовники фашизму, пропагувалась їх неповноцінність за ознаками ідеологічних та політичних переконань.
Одночасно за допомогою засобів масової інформації здійснювалося спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурювання до міжетнічних конфліктів, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокування національних зіткнень, формування хибного образу частини українського населення як «націонал - фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності, пропагують культ насильства та знущання над російськомовним населенням України.
Ураховуючи, що територія АР Крим та м. Севастополя мала найбільше військово-стратегічне значення для представників влади та ЗС РФ серед інших територій України, які були об`єктом їх злочинного посягання, а також те, що на вказаній території дислокувалися підрозділи чорноморського флоту РФ, що сприяло найбільш прихованому використанню регулярних військ ЗС РФ поряд з іншими елементами гібридної війни, а тому її ведення проти України співучасники злочинного плану вирішили розпочати з території півострова Крим. 
Також представниками влади і ЗС РФ вчинялися дії щодо зміни меж території та державного кордону України на іншій території держави. 
У березні - квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія РФ шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької області та порушення територіальної цілісності України. 
В окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України 06.04.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Донецької народної республіки», за результатами якого 07.04.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Донецька народна республіка» (далі - «ДНР»), 
З метою забезпечення діяльності самопроголошеної «ДНР» представниками РФ з числа своїх громадян та місцевого населення Донецької області сформовані підрозділи політичного (так звані «органи державної влади «ДНР») та силового блоків (до складу яких увійшли представники так званих правоохоронних органів та незаконних збройних формувань), які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні стосунки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників політичного та силового блоку лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткий розподіл функцій учасників щодо його досягнення.
В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів РФ на території Донецької області так званої «ДНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-УПІ від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-УІІ1 від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-У11 від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07.11.2014 припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.
19.02.2022 керівництвом РФ в умовах триваючого міжнародного збройного конфлікту в порушення положень ст. 51 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 23 Гаазької конвенції про закони та звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Загальної декларації про права людини, ст. 36 Конвенції про права дитини, Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ст. ст. 30, 30-1 Закону України «Про охорону дитинства» на тимчасово окупованій території Донецької області оголошено примусову загальну мобілізацію громадян України, які мешкають на тимчасово окупованій території Донецької області, в тому числі неповнолітніх, для участі у військових діях, спрямованих проти держави Україна. 
Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України. 
Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків. 
24.02.2022 Указом Президента України Володимира Зеленського № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.
Встановлено, що 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президентах» 133/2022 від 14.03.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години ЗО хвилин 25 квітня 2022 року строком на ЗО діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години ЗО хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години ЗО хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години ЗО хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години ЗО хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023.
Так, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від '22 грудня 2022 року № 309, вся територія Маріупольського району є тимчасово окупованою територією України з 05 березня 2022 року. 
07.03.2022 відповідно до «указу голови ДНР» с. Нальчик включене в зону впливу та відповідальності окупаційної «адміністрації ДНР», з 12.07.2022 - окупаційної «адміністрації Володарського району ДНР». 
Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.10.2020 обрана на посаду голови Нальчицької сільської ради. 
01.03.2022 у зв`язку з відсутністю з ОСОБА_5 зв`язку та перебування на робочому місці, їй припинено нарахування та виплату грошових коштів. Крім цього, згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 Нальчицька сільська територіальна громада перебуває в тимчасовій окупації, виконком та місцева рада фактично не виконують свої повноваження, у зв`язку з чим відсутня можливість прийняття рішення про припинення трудових відносин з ОСОБА_5 (перебуває на виборній посаді голови Нальчицької сільської ради). 
Так, у невстановлену досудовим дату та час, але не пізніше 18.03.2022, громадянка України ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території - с. Нальчик Маріупольського району Донецької області, будучи головою Нальчицької сільської ради, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, добровільно прийняла рішення залишитись на окупованій території, де діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України, підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань, окупаційної адміністрації держави-агресора, співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та окупаційною адміністрацією, надала згоду і добровільно була призначена на т.зв. посаду «главы Кальчикской сельской администрации» т.зв. ДНР, яке розташовано за адресою: Донецька область, Маріупольський район, с. Кальчик, пров. Вокзальний, буд. 2, в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно- господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.
ОСОБА_5 як «глава Кальчикской сельской администрации» т.зв. ДНР (далі - «администрация») має повноваження: організовувати і керувати діяльністю «администрация»; за узгодженням з «главою администрации Володарского району» т.зв. ДНР призначати і звільняти з посади заступників глави «администрации»; в межах своєї компетенції призначати і звільняти з посади співробітників «администрации»; застосовувати до вищезгаданих осіб міри заохочення, притягати їх до дисциплінарної відповідальності; в межах своєї компетенції організовувати формування бюджету; розпоряджатися фінансовими ресурсами відповідно до затвердженого бюджету; брати участь в розробці районних програм і щорічній оцінці ефективності їх реалізації; в межах своєї компетенції представляти на узгодження до «администрации Володарского району» т.зв. ДНР посадові регламенти і посадові інструкції співробітників «администрации; розробляти проекти планів, програм розвитку села та представляти їх «главе администрации Володарского району» т.зв. ДНР.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав обвинувачення висунуте ОСОБА_5 .
Вважав, що винуватість обвинуваченої в інкримінованому злочині найшла своє повне підтвердження під час судового розгляду, адже, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів з числа передбачених ст. 84 КПК, слідує, що  ОСОБА_5 винна у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто, колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.
Прокурор ОСОБА_3 у судових дебатах пропонував Суду призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк трок 2 з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на певний строк та конфіскацією майна, що належить на праві власності обвинуваченій.

3. Позиція сторони захисту.

Захисник  ОСОБА_4 у судових дебатах вважав, що оскільки під час судового розгляду була відсутня обвинувачена, яка не повідомила свою версію, не доведена її вина жодним доказом, недостатньо інформації для цього з Інтернет-ресурсу, тому ОСОБА_5 , яка добровільна не займала посаду, підлягає виправданню.

4. Суть питання, що вирішується Судом.

З обвинувального акту у кримінальному провадженні № 22023050000000892, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , складеного слідчим в ОВС СВ 2-го управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганських областях підполковником ОСОБА_8 та затвердженого того ж дня процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Донецької обласної прокуратури ОСОБА_9 , слідує, що  ОСОБА_5  обвинувачується у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Відповідно до ст. 91 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в т.ч. 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення .
Особливості наведених правовідносин свідчать, що у провадженні необхідно надати відповідь на такі ключові питання:
(1) чи вчиняла обвинувачена діяння, яке охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого КК України; 
(2) чи доведено стороною обвинувачення винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення;
(3) як слід кваліфікувати діяння обвинуваченої, у випадку доведення його винуватості 

Суд надає ствердні відповіді на 1 та 2 питання, у зв`язку з чим кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 111-1 КК України. 

5. Обставини, які Суд вважає доведеними під час судового розгляду.

Відповідно до вимог КПК України, Суд, здійснивши спеціальне судового провадження за відсутності обвинуваченої - in absentia, судовий розгляд стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, допитавши свідків, дослідивши під час спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої - in absentia всі докази, надані сторонами кримінального провадження, вважає, що мало місце діяння, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_5 це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 111-1 КК України та обвинувачена винна у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, що підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими Судом та дослідженими під час спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої - in absentia, а саме в тому, що вона добровільно зайняла як громадянка України посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора,

6. Окреме обґрунтування Судом, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання фундаментального права обвинуваченої ОСОБА_5 на захист та доступу до правосуддя, закріплене Конституцією України з урахуванням встановлених законом особливостей спеціального судового провадження (in absentia), відповідно до ч. 5 ст. 374 КПК України. 

Відповідно до вимог Розділу IV КПК України, участь обвинуваченого під час підготовчого судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим, міжнародними нормативно - правовими актами в сфері захисту прав людини.
Зокрема, право обвинувачуваного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, є істотним елементом засобів процесуального захисту, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Крім того, Міжнародний пакт про громадянські та політичні права 1966 року передбачає, що кожний мас право при розгляді будь-якого пред`явленого йому обвинувачення на ряд гарантій на основі повної рівності й, зокрема, бути засудженим у його присутності та захищати себе особисто або за допомогою обраного ним захисника.
Таким чином, особиста присутність особи у судовому процесі, виділена як одна з найбільш фундаментальних гарантій права на справедливий розгляд справи, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до якої «кожна людина має право під час будь - якого кримінального обвинувачення, що їй пред`явлене, на справедливий розгляд справи судом».
Процедури «in absentia» неминуче припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі.
До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок. 
Тобто, сучасний концепт судового провадження in absentia, передбачений в національному законі, ґрунтується на загальних засадах кримінального провадження (презумпція невинуватості, забезпечення права на захист, право на оскарження судових рішень, диспозитивність тощо), повною мірою враховує гарантії прав і інтересів обвинуваченого та демократичні стандарти справедливого правосуддя. Спеціальне судове провадження (in absentia) як інститут кримінального процесу має відповідне призначення. 
Його «функціонал» створює належну правову процедуру для забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду в умовах ухилення обвинуваченого від слідства та суду з одночасним забезпеченням його процесуальних прав. При чому в будь-який момент обвинувачений може з`явитися на території України для особистої участі у відповідному процесуальному статусі (що обумовлює припинення спеціального судового провадження).
6.1. Обвинувачена ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про розгляд кримінального провадження стосовно неї, відповідно до вимог ст. 323 КПК України, в судові засідання не з`являлася, заяв чи клопотань не подавала, показань Суду не надавала, у зв`язку з чим судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.
6.2. Так, дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги особі у кримінальному провадженні №22023050000000892 у Дніпропетровській області від 24.02.2023 року № 004-40001874 адвоката ОСОБА_10 уповноважено у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст.ст. 46, 47 КПК України, забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_5 , а в подальшому - адвоката ОСОБА_4 .
Враховуючи наведене, Суд вважає, що стороною обвинувачення вживалися достатні заходи щодо дотримання прав ОСОБА_5 , як підозрюваної та обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя, з урахуванням здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження.
6.3. У рішенні «Медєніца проти Швейцарії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.
Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.
Так, у справі «Сейдовіч проти Італії» Суд зазначив, що питання, яке слід вирішити в даній справі, полягає в тому, чи можна за відсутністю офіційного повідомлення про справу вважати заявника в достатній мірі проінформованим про те що він був притягнутий до кримінальної відповідальності та відбудеться судовий розгляд його справи, щоб він мав можливість вирішити: відмовитися від свого права приймати участь в слуханні справи чи ухилитися від правосуддя.
6.4. 24.02.2023 року відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_5 , шляхом розміщення оголошення про підозру у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газетах «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, здійснено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та викликано до слідчого в ОВС СВ 2 управління ГУ Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, для вручення повідомлення про підозру та допиту, як підозрюваної: 03.03.2023; 06.03.2023; 07.03.2023.
Відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України, у зв`язку з неможливістю вручення письмового повідомлення про підозру особисто ОСОБА_11 , вона була розміщена у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр» та здійснено опублікування тексту підозри на офіційному веб-сайті управління ГУ Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, тобто здійснено повідомлення ОСОБА_11 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, та її викликано до слідчого управління.
Тобто, з метою вручення повідомлення про підозру та допиту підозрювана ОСОБА_11 неодноразово викликалась повісткою до слідчого відділу. Проте жодного разу не з`явилася та про причини неявки не повідомила.
В подальшому, орган досудового розслідування неодноразово викликав ОСОБА_11 для проведення слідчих та процесуальних дій, зокрема повістки про виклик були опубліковані на офіційному веб-сайті органа досудового розслідування, та у засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр», але ОСОБА_5 жодного разу не з`явилася. 
6.5. Під час досудового розслідування органом досудового розслідування надавалися доручення про проведення слідчих (розшукових) дій та виносилася постанова доручення про доручення проведення слідчих (розшукових) дій від 08.03.2023 року з метою встановлення анкетних даних ОСОБА_11 та її місцезнаходження, проведення розшуку. 
6.6. Постановою слідчого Служби безпеки України від 08.03.2023 року підозрювану ОСОБА_5 оголошено у міждержавний та міжнародний розшук.
6.7. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2023 року - підозрюваній ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
6.8. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2023 року надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №22023050000000892, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2023 року, відносно  ОСОБА_5 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. 
6.9. 20.03.2023 року відповідно до вимог ст. ст. 133, 135, 297-5 КПК України ОСОБА_5 , шляхом розміщення оголошення у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а саме у газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, здійснено повідомлення про постановлення слідчим суддею ухвали про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно підозрюваної ОСОБА_5 та викликано ОСОБА_5 до слідчого в ОВС СВ 2 управління ГУ Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях як підозрюваної на 28.03.2023.
6.1.1. Крім того, Суд враховує, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20.03.2023 року постановлено судове рішення про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , що також може бути підставою для здійснення судового провадження за відсутності обвинуваченого.
6.1.2. Розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом, та не суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, згідно з рішенням якого від 24.05.2007 року у справі «ДаЛусДомингешФерейра проти Бельгії» судове засідання за відсутності підсудного не суперечить вимогам ст. 6 Конвенції, якщо останній зможе згодом домогтися нового судового рішення за його участю, в якому містилася б оцінка висунутих проти нього обвинувачень за фактичними і юридичними обставинами справи.
6.1.3. Під час здійснення судового розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) Судом вжиті всі вимоги, передбачені КПК України імперативними нормами права, шляхом розміщення повідомлень про всі призначені судові засідання та всі виклики обвинуваченої у такі судові засідання шляхом: оголошення у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження; на офіційному веб-сайтах Офісу Генерального прокурора та Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра.
6.1.4. Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про те, що обвинувачена мала підстави усвідомлювати, що проти неї розпочато кримінальне провадження, вона отримала чи мала б отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мала можливість бути обізнаною з усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та Суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачена мала право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самою захисника; в) бути засудженою в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безплатно. 
6.1.5. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. 
6.1.6. Натомість, обвинувачена ОСОБА_5 скористалася своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої. Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12.02.1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18.05.2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати, чи були здійснені всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.

Висновок Суду.

З огляду на викладене Судом у попередньому розділу даного вироку, Суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України № 1207-VII від 15 квітня 2014 року (зі змінами) «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» порядок вручення повістки про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, а також правові наслідки ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, визначені КПК.
Повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого у разі здійснення спеціального судового провадження надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування. Інформація про такі документи та повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями ст. 297-5 КПК та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування, або суду. З моменту опублікування повістки про виклик у вказаний спосіб підозрюваний, обвинувачений вважається належним чином ознайомленим з її змістом (ч. 1 ст. 297-5, ч. 3 ст. 323 КПК).
Згідно з матеріалами кримінального провадження досудове розслідування та судовий розгляд кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої на підставі прийнятих рішень про спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження відповідно до вимог кримінального процесуального закону 
З метою забезпечення такій особі права на захист законом передбачено обов`язкове представлення інтересів такої особи захисником, оскільки дотримання належного захисту спрямоване на реалізацію принципу змагальності в такому процесі.
Якщо особа, яка переховується від правосуддя, з`явиться, то вочевидь вона може приймати участь у провадженні як на етапі досудового розслідування, так і під час судового розгляду. Поки такої особи немає, її захисник забезпечує здійснення захисту самостійно. Тому саме він як професійний адвокат може самостійно забезпечувати представлення позиції сторони захисту перед судом і те, що така позиція не була обговорена з обвинуваченою, є логічною складовою процедури провадження, яке здійснюється in absentia.
Крім того, Суд зважає й на позицію ЄСПЛ, висловлену у справі «Санадер проти Хорватії» від 12 лютого 2015 року, про те, що судовий розгляд за відсутності обвинуваченого сам собою не суперечить Конвенції, оскільки той факт, що особа проживає на території, непідконтрольній органам влади, виправдовує неможливість повідомлення обвинуваченого про провадження або забезпечити його присутність з боку органів влади.
Наведені у вироку обставини у сукупності дають підстави для висновку, що ОСОБА_5 була обізнана про наявне щодо нього кримінальне провадження та стадію, на якій воно перебуває, а станом на час розгляду кримінального провадження у Суду достатні дані та наявні матеріали на підтвердження знаходження обвинуваченої ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України.

7. Докази, подані сторонами кримінального провадження на підтвердження встановлених Судом обставин.

Судом у судовому засіданні заслухані показання свідків. 
Під час показань свідків відбувся їх прямий та перехресний допит.
Також, у судовому засіданні Судом були досліджені надані сторонами документи та речові докази. 
Під час дослідження доказів сторони скористалися наданими їм процесуальними правами надавати Суду усні та письмові пояснення та заперечення.
Під час дослідження доказів Суд дійшов висновку, що спосіб отримання стороною обвинувачення доказів, визнаних Судом належними і допустимими, був справедливим, а процес дослідження доказів під час спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої - in absentia, забезпечував право обвинуваченої на захист.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ст. 323 ч. 3 КПК України), Суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченої як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченої була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від Суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
За наслідками спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченої - in absentia та здійсненої у нарадчій кімнаті оцінки доказів Суд робить висновок про належність та допустимість наступних доказів на доведення вини обвинуваченої у кримінальному провадженні.
Викладаючи цей розділ вироку, Суд зазначає, що КПК не передбачає обов`язку суду дослівно викладати показання свідків. Таке джерело доказів суд відображає в тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 754/10882/17). 

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, які зафіксовані на дисках з відеозаписом слідчої дії за участі свідків ОСОБА_12 від 15.11.2022 року; ОСОБА_13 від 15.11.2022 року; ОСОБА_14 від 14.02.2023 року, ОСОБА_15 від 14.02.2023, свідки впізнали ОСОБА_5 , як таку, що займала посаду Кальчицької ОТГ Маріупольського району Донецької області.

З протоколу огляду від 15.11.2022 року слідує, що предметом огляду є всесвітня мережа Інтернет. За допомогою ноутбуку «Lenovo G500» з можливістю виходу до мережі Інтернет, операційною системою «Windows 10 Pro», з використанням браузеру «Google Chrome» та пошукової системи «Google» за допомогою соціально-орієнтованої мережі «Одноклассники» на сторінці під назвою «   ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено публікацію від ІНФОРМАЦІЯ_3 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 
Суд звертає увагу на те, що документи складені на російській мові. 
Враховуючи, що ця мова є зрозумілою для учасників судового розгляду у вироку відповідні посилання наводяться мовою оригіналу для передачі точного їх змісту та дослівно).
За допомогою вбудованої функції Інтернет-браузера « Google Chrome » створено посилення на цю сторінку у вигляді QR коду.
При огляді вищезазначеної публікації виявлено текст наступного змісту: «Помощь подписчиков ОСОБА_22 в освобожденные села лекарствами.» та відеоматеріал. 
Так, під час огляду вищезазначеної публікації серед інших осіб, зазначених у відеоматеріалі свідки:   ОСОБА_12 , ОСОБА_13  впізнали особу жіночої статі, яка є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якої надавались покази раніше.
З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено повне збереження Web-сторінки за допомогою браузера « Google Chrome » на робочому столі комп`ютера у папці з назвою «web-сторінка». 
Крім того, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаної публікації за допомогою Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 наступним чином. 
У браузері « Google Chrome » у вкладці пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 
Надалі у вкладці з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » введено Інтернет адресу: ІНФОРМАЦІЯ_4 за якою знаходиться публікація, та запущено процес архівації. 
Також при натисканні вкладки «поширити» після архівації доступні html код, посилання до архівованої сторінки та інші дані.
Зазначена сторінка в архіві доступна за наступними посиланнями: http://ІНФОРМАЦІЯ_41/hm20T (коротке) та ІНФОРМАЦІЯ_7 (повне). 
У ході огляду вікно програми - браузера інтернету « Google Chrome » з переліченими вище інтернет-сторінками за допомогою команди « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (натисненням на клавіатурі комп`ютеру клавіші «Alt+PrtSc») було збережено у вигляді зображень у файлі програми - текстового редактору «Microsoft Word 2016». 
Всі відеозаписи та фотозображення, без внесення до них будь-яких змін записані на оптичний носій інформації - диск DVD-R із закриттям сесії, що унеможливлює подальший запис на нього, який упаковано і опечатано в паперовий конверт та додано до протоколу огляду як його невід`ємна частина у якості додатку №1.

З протоколу огляду від 15.11.2022 року слідує, що предметом огляду є всесвітня мережа Інтернет. За допомогою ноутбуку «Lenovo G500» з можливістю виходу до мережі Інтернет, операційною системою «Windows 10 Pro», з використанням браузеру «Google Chrome» та пошукової системи «Google» за допомогою соціально-орієнтованої мережі «Telegram» на сторінці під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_11 виявлено публікацію від ІНФОРМАЦІЯ_12 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 
За допомогою вбудованої функції Інтернет-браузера «Google Chrome» створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду:
При огляді вищезазначеної публікації виявлено текст наступного змісту: 
Суд звертає увагу на те, що документи складені на російській мові. 
Враховуючи, що ця мова є зрозумілою для учасників судового розгляду у вироку відповідні посилання наводяться мовою оригіналу для передачі точного їх змісту та дослівно).
«За подписанием договора о вхождении Донецкой Народной Республики и других освобождённых территорий в состав Российской Федерации с замиранием сердца следили во всех уголках нашей большой страны. Событие происходило в Кремле со всенародной поддержкой по всей России и на таких сакральных площадках, как Саур-Могила. ОСОБА_18 в своём выступлении, транслируемом с громадных экранов, лаконично и аргументировано обосновал исторические, культурные, экономические и политические причины воссоединения русских земель. Володарцы, приехавший на Саур-Могилу вместе с автопробегом, который организовало Общественное Движение «Донецкая Республика», наполнились энергетикой героического места и присоединили свои сердца к всероссийскому ликованию с праздничным концертом и салютом. Свершилось.»
Так, під час огляду вищезазначеної публікації серед інших осіб, зображених на фотознімках свідки:   ОСОБА_12 , ОСОБА_13  впізнали особу жіночої статі, яка є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якої надавались покази раніше. 
З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено повне збереження Web-сторінки за допомогою браузера « Google Chrome » на робочому столі комп`ютера у папці з назвою «web-сторінка». 
Крім того, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаної публікації за допомогою Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 наступним чином. 
У браузері « Google Chrome » у вкладці пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Надалі у вкладці з назвою «Архівувати вміст веб-сторінки» введено Інтернет адресу: ІНФОРМАЦІЯ_11 за якою знаходиться публікація, та запущено процес архівації.
Після завершення архівації на вказаному ресурсі з`явилась сторінка ІНФОРМАЦІЯ_11 що додана до архіву: 
Також при натисканні вкладки «поширити» після архівації доступні html код, посилання до архівованої сторінки та інші дані.
Зазначена сторінка в архіві доступна за наступними посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_40 (коротке) та ІНФОРМАЦІЯ_13  (повне).
В подальшому виявлено публікацію від ІНФОРМАЦІЯ_14 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 .
За допомогою вбудованої функції Інтернет-браузера « Google Chrome » створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду:
При огляді сторінки виявлено публікацію наступного змісту: «#референдум», три фотознімкита відеоматеріал.
Так, під час огляду вищезазначеної публікації серед інших осіб, зображених на фотознімках свідки:   ОСОБА_12 , ОСОБА_13  впізнали особу жіночої статі, яка є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якої надавались покази раніше. 
З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено повне збереження Web-сторінки за допомогою браузера « Google Chrome » на робочому столі комп`ютера у папці з назвою «web-сторінка2». 
Крім того, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаної публікації за допомогою Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 наступним чином. 
У браузері « Google Chrome » у вкладці пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 
Надалі у вкладці з назвою «Архівувати вміст веб-сторінки» введено Інтернет адресу: ІНФОРМАЦІЯ_11 , за якою знаходиться публікація, та запущено процес архівації.
Після завершення архівації на вказаному ресурсі з`явилась сторінка ІНФОРМАЦІЯ_11 що додана до архіву: 
Також при натисканні вкладки «поширити» після архівації доступні html код, посилання до архівованої сторінки та інші дані.
Зазначена сторінка в архіві доступна за наступними посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_41 (повне). 
У ході огляду вікно програми - браузера інтернету « Google Chrome » з переліченими вище інтернет-сторінками за допомогою команди « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (натисненням на клавіатурі комп`ютеру клавіші «Alt+PrtSc») було збережено у вигляді зображень у файлі програми - текстового редактору «Microsoft Word 2016». 
Всі відеозаписи та фотозображення, без внесення до них будь-яких змін записані на оптичний носій інформації - диск DVD-R із закриттям сесії, що унеможливлює подальший запис на нього, який упаковано і опечатано в паперовий конверт та додано до протоколу огляду як його невід`ємна частина у якості додатку №1.

З протоколу огляду від 15.11.2022 року слідує, що предметом огляду є всесвітня мережа Інтернет. За допомогою ноутбуку «Lenovo G500» з можливістю виходу до мережі Інтернет, операційною системою «Windows 10 Pro», з використанням браузеру «Google Chrome» та пошукової системи «Google» за допомогою соціально-орієнтованої мережі «Telegram» на сторінці під назвою telegram-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_15 » ( ІНФОРМАЦІЯ_15 ) виявлено публікацію від 16.11.2022 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15 .
За допомогою вбудованої функції Інтернет-браузера «Google Chrome» створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду: 
При огляді вищезазначеної публікації виявлено текст «Ходатайство ОСОБА_19 .» та один файл «Post_mrpl_dpr_16.11.2022.pdf». 
При завантаженні та відкритті описаного файлу спостерігається документ з чітко виділеними реквізитами, в горі якого розміщений штамп розрізнення т. зв. «Кальчикской сельской аминистрации днр», найменування адресата «главе администрации Володарского района ОСОБА_19 » та вид документу «Ходатайство». Поряд з цим, наприкінці документу знаходяться регалії підписанта «глава администрации ОСОБА_20 » та рукописний підпис. Вцілому документ складений на 1 аркуші. 
З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено повне збереження Web-сторінки за допомогою браузера « Google Chrome » на робочому столі комп`ютера у папці з назвою «web-сторінка». 
Крім того, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаної публікації за допомогою Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 наступним чином.
У браузері « Google Chrome » у вкладці пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 
У браузері відкрилась сторінка Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41», як зображено нижче:
Надалі у вкладці з назвою «Архівувати вміст веб-сторінки» введено Інтернет адресу: ІНФОРМАЦІЯ_15 за якою знаходиться публікація, та запущено процес архівації. 
Після завершення архівації на вказаному ресурсі з`явилась сторінка ІНФОРМАЦІЯ_15 що додана до архіву: 
Також при натисканні вкладки «поширити» після архівації доступні html код, посилання до архівованої сторінки та інші дані.
Зазначена сторінка в архіві доступна за наступними посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_41 (коротке) та ІНФОРМАЦІЯ_15 (повне). 
У ході огляду вікно програми - браузера інтернету « Google Chrome » з переліченими вище інтернет-сторінками за допомогою команди « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (натисненням на клавіатурі комп`ютеру клавіші «Alt+PrtSc») було збережено у вигляді зображень у файлі програми - текстового редактору «Microsoft Word 2016». 
Всі відеозаписи та фотозображення, без внесення до них будь-яких змін записані на оптичний носій інформації - диск DVD-R із закриттям сесії, що унеможливлює подальший запис на нього, який упаковано і опечатано в паперовий конверт та додано до протоколу огляду як його невід`ємна частина у якості додатку №1.

З протоколу огляду від 17.01.2023 року слідує, що предметом огляду є всесвітня мережа Інтернет. За допомогою ноутбуку «Lenovo G500» з можливістю виходу до мережі Інтернет, операційною системою «Windows 10 Pro», з використанням браузеру «Google Chrome» та пошукової системи «Google» за допомогою соціально-орієнтованої мережі «Youtube» на сторінці під назвою « ОСОБА_21 » ( ІНФОРМАЦІЯ_16 виявлено публікацію від ІНФОРМАЦІЯ_3 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_17 .
За допомогою вбудованої функції Інтернет-браузера «Google Chrome» створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду: 
При огляді вищезазначеної публікації виявлено текст наступного змісту: «Помощь подписчиков ОСОБА_22 в освобожденные села лекарствами.» та відеоматеріал.
Так, під час огляду вищезазначеної публікації серед інших осіб, зазначених у відеоматеріалі свідки:   ОСОБА_12 , ОСОБА_13  впізнали особу жіночої статі, яка є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якої надавались покази раніше. 
З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено повне збереження Web-сторінки за допомогою браузера « Google Chrome » на робочому столі комп`ютера у папці з назвою «web-сторінка». 
Крім того, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаної публікації за допомогою Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 наступним чином.
У браузері « Google Chrome » у вкладці пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 
У браузері відкрилась сторінка Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41», як зображено нижче:
Надалі у вкладці з назвою «Архівувати вміст веб-сторінки» введено Інтернет адресу: ІНФОРМАЦІЯ_17 за якою знаходиться публікація, та запущено процес архівації. 
Після завершення архівації на вказаному ресурсі з`явилась сторінка ІНФОРМАЦІЯ_17 що додана до архіву. 
Також при натисканні вкладки «поширити» після архівації доступні html код, посилання до архівованої сторінки та інші дані.
Зазначена сторінка в архіві доступна за наступними посиланнями: http://ІНФОРМАЦІЯ_41/iKGof (коротке) та http://ІНФОРМАЦІЯ_41/2023.01.17-102102/https://www.youtube.com/watch?v=oZxCg-TpFbg (повне). 
У ході огляду вікно програми - браузера Інтернету «Google Chrome» з переліченими вище інтернет-сторінками за допомогою команди « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (натисненням на клавіатурі комп`ютеру клавіші «Alt+PrtSc») було збережено у вигляді зображень у файлі програми - текстового редактору «Microsoft Word 2016». 
Всі відеозаписи та фотозображення, без внесення до них будь-яких змін записані на оптичний носій інформації - диск DVD-R із закриттям сесії, що унеможливлює подальший запис на нього, який упаковано і опечатано в паперовий конверт та додано до протоколу огляду як його невід`ємна частина у якості додатку №1.

З протоколу огляду від 19.01.2023 року слідує, що у ході проведення огляду використовувалися ноутбук «HP 250 G5 Notebook PC, 4ГБ ОЗП», а також принтер «Canon mf 3010». 
Об`єктом огляду є публікація, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_18 у на офіційному сайті Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_20. 
Проведеним оглядом встановлені наступні відомості, важливі для цього кримінального провадження:
З метою перегляду вищевказаної публікації у програмному забезпеченні - Інтернет - браузері «Google Chrome» у рядку пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_20.
За допомогою вбудованої функції Інтернет-браузера «Google Chrome» створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду.
На цій сторінці міститься публікація у вигляді статті із доданими до неї файлом у форматі (.pdf), яка розміщена 20.05.2022.
Дана публікація містить у собі наказ під назвою «Про внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75» наступного змісту: «Відповідно до постанови Кабінету 16 квітня 2022 року № 457 «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України».
Далі в ході огляду було відкрито прикріплений до публікації файл у форматі (.pdf) під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_19 » розміром 6,54 мб. Після відкриття оглядом встановлено, що прикріплений документ складається із 9 сторінок та змістовно містить у собі перелік населених пунктів, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року.
Вищевказане файл було збережено на службовий комп`ютер за допомогою програмного забезпечення Інтернет браузеру «Google Chrome». 
З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено повне збереження Web-сторінки за допомогою браузера «Google Chrome» на робочому столі комп`ютера у папці з назвою «web-сторінка». 
Таким чином, в ході огляду публікації підтверджено факт розміщення її 20.05.2022 на Інтернет сторінці Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_20 та підтверджено факт, що файл у форматі (.pdf) під назвою «1._dodatok_do_nakazu.pdf» розміром 6,54 мб, який розміщено за вищезазначеним Інтернет посиланням, містить у собі перелік населених пунктів, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовійокупації, оточенні (блокуванні) станом на 18 травня 2022 року до якого включено Маріупольський район Донецької області. 
Вказаний файл віддруковано та долучено до даного протоколу в якості невід`ємного додатку. 
В ході подальшого огляду будь-яких відомостей що мають значення для даного кримінального провадження виявлено не було . Огляд проводився при змішаному освітленні, при температурі повітря +30С.

З протоколу огляду від 19.01.2023 року слідує, що за допомогою службового комп`ютера марки «HP 250 G5 Notebook PC, 4ГБ ОЗП» з можливістю доступу до мережі Інтернет було оглянуто публікацію «Указ Главы Донецкой Народной Республики № 51 от 07.03.2022 года О внесении изменений в ІНФОРМАЦІЯ_21 », яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_22 за посиланням: «ІНФОРМАЦІЯ_24».
Проведеним оглядом встановлені наступні відомості, важливі для цього кримінального провадження, зокрема: село Кальчик, Маріупольського району Донецької області тимчасово включений у зону впливу та відповідальності окупаційної Адміністрації ДНР .
Отримана інформація із вказаної Інтернет сторінки у вигляді скріншотів представлена як додаток №1 до протоколу огляду від 19.01.2023.
Крім того, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаних публікацій за допомогою Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5  наступним чином.
У браузері «Google» у вкладці пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 .
У браузері відкрилась сторінка Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41».
Надалі у вкладці з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_23 » введено посилання та запущено процес архівації. 
Після завершення архівації на вказаному ресурсі з`явилась сторінка, « ІНФОРМАЦІЯ_24 ».
Також при натисканні вкладки «поделиться» після архівації доступні html код, посилання до архівованої сторінки та інші дані. 
Зазначена сторінка в архіві доступна за наступними посиланнями: «ІНФОРМАЦІЯ_41» (повне). 
Таким чином, в ході огляду публікацій підтверджено факт розміщення в мережі Інтернет інформації, що підтверджує факт, село Кальчик, Маріупольського району Донецької області тимчасово включений у зону впливу та відповідальності окупаційної Адміністрації ДНР . 
На цьому слідчу дію завершено. 
До протоколу огляду додається зазначений вище додаток до протоколу огляду від 19.01.2023 №1.

З протоколу огляду від 20.01.2023 року слідує, що об`єктом огляду є публікація, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_25 на офіційному сайті Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_26 ». 
Проведеним оглядом встановлені наступні відомості, важливі для цього кримінального провадження: 
З метою перегляду вищевказаної публікації у програмному забезпеченні - Інтернет - браузері «Google Chrome» у рядку пошуку введено посилання « ІНФОРМАЦІЯ_26 ». 
За допомогою вбудованої функції Інтернет-браузера «Google Chrome» створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду.
На цій сторінці міститься публікація у вигляді статті із доданими до неї файлом у форматі (.pdf), яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_25 .
Відкривши файл у форматі (.pdf), з назвою «2._novyy_perelik_21.12.22.pdf» на 64 сторінці, бачимо, що вся територія Маріупольського району є тимчасово окупованою територією російською федерацією.
Крім того, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаного профілю за допомогою Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 наступним чином. 
У браузері « Google Chrome » у вкладці пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
У браузері відкрилась сторінка Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41».
Надалі у вкладці з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_23 » введено Інтернет адресу « ІНФОРМАЦІЯ_26 » та запущено процес архівації. 
Після завершення архівації на вказаному ресурсі з`явилась сторінка « ІНФОРМАЦІЯ_26 », яка додана до архіву. 
Також при натисканні вкладки «поделиться» після архівації доступні html код, посилання до архівованої сторінки та інші дані. 
Зазначена сторінка в архіві доступна за наступними посиланнями: «ІНФОРМАЦІЯ_41» (коротке) та « ІНФОРМАЦІЯ_27 » (повне).
Таким чином, в ході огляду публікації підтверджено факт розміщення її 22.12.2022 на Інтернет сторінці Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України за посиланням - « ІНФОРМАЦІЯ_26 » та підтверджено факт, що вся територія Маріупольського району є тимчасово окупованою територією російською федерацією. 
Наказ 22.12.2022 №309 було роздруковане та додано до даного протоколу огляду як Додаток №1. 
Файл у форматі (.pdf) з назвою «2._novyy_perelik_21.12.22.pdf» було записано на оптичний диск та додано до протоколу огляду як Додаток №2. 
В ході подальшого огляду будь-яких відомостей що мають значення для даного кримінального провадження виявлено не було .

З протоколу огляду від 23.01.2023 року слідує, що предметом огляду є всесвітня мережа Інтернет. За допомогою ноутбуку «Lenovo G500» з можливістю виходу до мережі Інтернет, операційною системою «Windows 10 Pro», з використанням браузеру «Google Chrome» та пошукової системи «Google» за допомогою соціально-орієнтованої мережі «Telegram» на сторінці під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 » (ІНФОРМАЦІЯ_11 ) виявлено публікацію від 08.12.2022 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 .
За допомогою вбудованої функції Інтернет-браузера «Google Chrome» створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду.
При огляді вищезазначеної публікації виявлено текст наступного змісту: 
(Суд звертає увагу на те, що документи складені на російській мові. 
Враховуючи, що ця мова є зрозумілою для учасників судового розгляду у вироку відповідні посилання наводяться мовою оригіналу для передачі точного їх змісту та дослівно).
«Сегодня первый заместитель главы администрации Володарского района ОСОБА_23 провел сход граждан в селе Кирилловка Кальчикской сельской администрации. ОСОБА_24 проинформировал собравшихся о том, что уже делается администрацией района для улучшения жизни людей, ответил на вопросы граждан, среди которых: возможность открытия отделения «Почта Донбасса», проведение ремонта сельского клуба, организация транспортного сообщения и плохое состояние дорог, а также вопросы, связанные с арендой земли. 
На встрече с жителями села присутствовала глава Кальчикской сельской администрации ОСОБА_20 .»
Так, під час огляду вищезазначеної публікації серед інших осіб, зображених на фотознімках свідок  ОСОБА_12 впізнав особу жіночої статі, яка є ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно якої надавались покази раніше. 
З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено повне збереження Web-сторінки за допомогою браузера « Google Chrome » на робочому столі комп`ютера у папці з назвою «web-сторінка». 
Крім того, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаної публікації за допомогою Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 наступним чином. 
У браузері « Google Chrome » у вкладці пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
У браузері відкрилась сторінка Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41».
Надалі у вкладці з назвою «Архівувати вміст веб-сторінки» введено Інтернет адресу: ІНФОРМАЦІЯ_11 за якою знаходиться публікація, та запущено процес архівації. 
Після завершення архівації на вказаному ресурсі з`явилась сторінка ІНФОРМАЦІЯ_11 що додана до архіву. 
Також при натисканні вкладки «поширити» після архівації доступні html код, посилання до архівованої сторінки та інші дані. 
Зазначена сторінка в архіві доступна за наступними посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_41 та ІНФОРМАЦІЯ_41 (повне). 
В подальшому виявлено публікацію від 12.07.2022 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_28 .
За допомогою вбудованої функції в Інтернет-браузера «Google Chrome» створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду.
При огляді сторінки виявлено публікацію наступного змісту: 
(Суд звертає увагу на те, що документи складені на російській мові. 
Враховуючи, що ця мова є зрозумілою для учасників судового розгляду у вироку відповідні посилання наводяться мовою оригіналу для передачі точного їх змісту та дослівно).
«Указом Глави ДНР №377 от 12 июля 2022 г ода внесены изменния в Указ Главы Донецкой Народной Рекспублики от 3 марта 2022 года №45.
Освобожденные населенные пункти, ранее временно находившиеся под контолем Украины, включены в зону влияния и ответственности: Администрации Володарского района: Село Кременевка , Село Малоянисоль , Село Тополиное , Село Новокрасовка , Село Труженка , Поселок городского типа Володарское, Село Боевое , Поселок Малиновка , Село Зеленый Яр , Село Веселое , Село Заря , Село Приовражное , Село Кальчик , Село Кирилловка , Село Касьяновка , Село Македоновка , Поселок Ключевое , Поселок Катериновка , Поселок Гранитное (Володарский район ), Село Первомайское, Поселок Водяное (Володарский район ), Поселок Асланово , Поселок Херсонес , Село Кирово , Село Новоянисоль , Поселок Лесное , Село Новогригоровка (Володарский район ), Село Панновка , Село Суженка , Село Луговое , Село Садовое , Село Федоровка , Село Кальчиновка , Село Назаровка , Село Украинка , Село Республика , Село Ксеновка , Село Новоромановка , Село Сергеевка , Село Старченково , Село Октябрьское (Володарский район ), Село Перемога , Село Шевченко (Володарский район ); Администрации Першотравневого района: Поселок Агробаза, Поселок городского типа Мангуш, Село Бердянское (Першотравневый район), Поселок городского типа Ялта , Село Юрьевка , Поселок Азовское , Село Мелекино , Село Белосарайская Коса , Село Буряковая Балка , Поселок Портовское , Поселок Глубокое , Село Огородное , Село Демьяновка , Село Урзуф , Село Камышеватое , Село Стародубовка , Село Червоная Украина , Село Захаровка , Село Бабах-Тарама , Поселок Приазовское , Село Шевченко (Першотравневый район ), Село Ильичевское , Поселок Рыбацкое , Село Червоное , Село Широкая Балка , Село Радянская Украина ; Администрации Волновахского района: Село Викторовка , Село Богдановка , Село Николаевка , Село Новогнатовка , Село Бугас , Поселок городского типа Новотроицкое, Поселок городского типа Ольгинка, Село Никольское , Поселок городского типа Владимировка, Поселок городского типа Благодатное, Поселок Польное, Поселок городского типа Комсомольский, Поселок Лесное (Волновахский район), Город Волноваха, Село Рыбинское , Село Трудовское , Село Василевка , Село Прохоровка , Поселок городского типа Донское, Село Анадоль , Село Красновка , Село Знаменовка , Село Дмитровка , Село Калинино , Село Хлебодаровка , Село Новопавловка , Село Чичерино , Село Тарасовка , Село Малогнатовка , Село Октябрьское , Село Малиновка , Село Затишное , Село Новоалексеевка , Село Трудовое , Село Новотатаровка , Село Голубицкое , Село Ивановка , Село Ровнополь (Волновахский район ), Село Златоустовка , Село Ближнее , Село Полковое , Поселок Кировское , Поселок Привольное , Село Веселое , Село Зачатовка , Село Вольное , Село Новоандреевка , Поселок Степное (Волновахский район ), Поселок Кропивницкое , Село Валерьяновка , Село Благовещенка , Село Егоровка , Село Кирилловка , Поселок Зачатовка , Село Лидино , Село Лазаревка , Село Новониколаевка , Село Шевченко ( Волновахский район ), Село Свободное ( Волновахский район ), Село Новогригоровка ( Волновахский район ), Село Петровское , Село Зеленый Гай . 
Документ вступает в силу со дня его официального опубликования.
З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено повне збереження Web-сторінки за допомогою браузера « Google Chrome » на робочому столі комп`ютера у папці з назвою «web-сторінка2». 
Крім того, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаної публікації за допомогою Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 наступним чином. 
У браузері « Google Chrome » у вкладці пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
У браузері відкрилась сторінка Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41», як зображено нижче:
Надалі у вкладці з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 » введено Інтернет адресу: ІНФОРМАЦІЯ_28 за якою знаходиться публікація, та запущено процес архівації. 
Після завершення архівації на вказаному ресурсі з`явилась сторінка ІНФОРМАЦІЯ_28 .
Зазначена сторінка в архіві доступна за наступними посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_29 (коротке) та ІНФОРМАЦІЯ_30 (повне). 
У ході огляду вікно програми - браузера інтернету « Google Chrome » з переліченими вище інтернет-сторінками за допомогою команди « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (натисненням на клавіатурі комп`ютера клавіші «Alt+PrtSc») було збережено у вигляді зображень у файлі програми - текстового редактору «Microsoft Word 2016». 
Всі відеозаписи та фотозображення, без внесення до них будь-яких змін записані на оптичний носій інформації - диск CD -R із закриттям сесії, що унеможливлює подальший запис на нього, який упаковано і опечатано в паперовий конверт та додано до протоколу огляду як його невід`ємна частина у якості додатку №1.

З протоколу огляду від 17.02.2023 року слідує, що предметом огляду є всесвітня мережа Інтернет. За допомогою ноутбуку «Lenovo G500» з можливістю виходу до мережі Інтернет, операційною системою «Windows 10 Pro», з використанням браузеру «Google Chrome» та пошукової системи «Google» за допомогою соціально-орієнтованої мережі «Telegram» на сторінці під назвою telegram-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_15 » ( ІНФОРМАЦІЯ_15 ) виявлено публікацію від 17.02.2023 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_15 .
За допомогою вбудованої функції Інтернет-браузера «Google Chrome» створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду: 
Суд звертає увагу на те, що документи складені на російській мові. 
Враховуючи, що ця мова є зрозумілою для учасників судового розгляду у вироку відповідні посилання наводяться мовою оригіналу для передачі точного їх змісту та дослівно.
При огляді вищезазначеної публікації виявлено текст «ПОЛОЖЕНИЕ ОБ КАЛЬЧИКСКОЙ СЕЛЬСКОЙ АДМИНИСТРАЦИИ ВОЛОДАРСКОЕ 2022» та один файл «Post_mrpl_dpr_17.02.2023.pdf».
При завантаженні та відкритті описаного файлу спостерігається документ з чітко виділеними реквізитами, на першому аркуші якого розміщений штамп затвердження, найменування документу «положение об Кальчикской сельской администрации», місце та рік складання. 
В п. 2.4. розміщено наступний текст: 
«2.4. Глава администрации: 
-обеспечивает соблюдение законности, охраны, прав и свобод граждан; 
-организовывает и руководит деятельностью Администрации; 
-по согласованию с главой администрации Володарского района назначает и освобождает от должности заместителей главы администрации;
-в пределах своей компетенции назначает и освобождает от должности сотрудников Администрации в порядке, не противоречащем действующему законодательству;
-применяет к вышеуказанным лицам меры поощрения, привлекает их к дисциплинарной ответственности;
-в пределах своей компетенции организует формирование бюджета;
-распоряжается финансовыми ресурсами в соответствии с утвержденным бюджетом;
-принимает участие в разработке районных программ и ежегодной оценке эффективности их реализации;
-в пределах своей компетенции представляет на согласование в АДМИНИСТРАЦИЮ ВОЛОДАРСКОГО РАЙОНА должностные регламенты и должностные инструкции сотрудников Администрации;
-дает представление соответствующим органам о создании, реорганизации и ликвидации муниципальных предприятий, муниципальных организаций и учреждений, определяет цели, условия и порядок их деятельности, утверждает их уставы (положения), осуществляет контроль за их деятельностью, утверждает предложения по оптимизации использования средств муниципальных предприятий;
-в пределах своей компетенции назначает и увольняет руководителей муниципальных (коммунальных) предприятий, учреждений, организаций, созданных Администрацией (в том числе ранее учрежденных органами местного самоуправления), согласовывает назначение и увольнение от должности заместителей руководителя указанных предприятий и учреждений;
-разрабатывает проекты планов, программ развития села и представляет их главе администрации Володарского района.»
На останьому аркуші розташовані реквізити підписантів, у тому числі «главы Кальчикской сельской администрации ОСОБА_20 ». 
Вцілому документ складений на 11 аркуші. З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено повне збереження Web-сторінки за допомогою браузера «Google Chrome» на робочому столі комп`ютера у папці з назвою «web-сторінка».
Крім того, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаної публікації за допомогою Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 наступним чином. 
У браузері « Google Chrome » у вкладці пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
У браузері відкрилась сторінка Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41».
Надалі у вкладці з назвою «Архівувати вміст веб-сторінки» введено Інтернет адресу: ІНФОРМАЦІЯ_15 за якою знаходиться публікація, та запущено процес архівації. 
Після завершення архівації на вказаному ресурсі з`явилась сторінка ІНФОРМАЦІЯ_15 що додана до архіву.
Також при натисканні вкладки «поширити» після архівації доступні html код, посилання до архівованої сторінки та інші дані.
Зазначена сторінка в архіві доступна за наступними посиланнями: http://ІНФОРМАЦІЯ_41/HFqZM (коротке) та ІНФОРМАЦІЯ_15 (повне). 
У ході огляду вікно програми - браузера інтернету « Google Chrome » з переліченими вище інтернет-сторінками за допомогою команди « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (натисненням на клавіатурі комп`ютера клавіші «Alt+PrtSc») було збережено у вигляді зображень у файлі програми - текстового редактору «Microsoft Word 2016». 
Всі відеозаписи та фотозображення, без внесення до них будь-яких змін записані на оптичний носій інформації - диск DVD-R із закриттям сесії, що унеможливлює подальший запис на нього, який упаковано і опечатано в паперовий конверт та додано до протоколу огляду як його невід`ємна частина у якості додатку №1.

З протоколу огляду від 24.02.2023 року слідує, що предметом огляду є всесвітня мережа Інтернет. За допомогою ноутбуку «Lenovo G500» з можливістю виходу до мережі Інтернет, операційною системою «Windows 10 Pro», з використанням браузеру «Google Chrome» та пошукової системи «Google» на новинному сайті децентралізації за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_31 виявлено публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_32 .
За допомогою вбудованої функції Інтернет-браузера «Google Chrome» створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду. 
При огляді вищезазначеної публікації виявлено текст «Кальчицька територіальна громада ОСОБА_5 Дата обрання: 25.10.2020 Громадянка України, народилася ІНФОРМАЦІЯ_33 , освіта вища, безпартійна, Кальчицька сільська рада, сільський голова, місце проживання: АДРЕСА_3» та фотознімок. 
З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено повне збереження Web-сторінки за допомогою браузера « Google Chrome » на робочому столі комп`ютера у папці з назвою «web-сторінка». 
Крім того, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаної публікації за допомогою Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 наступним чином. 
У браузері « Google Chrome » у вкладці пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
У браузері відкрилась сторінка Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41».
Надалі у вкладці з назвою «Архівувати вміст веб-сторінки» введено Інтернет адресу: ІНФОРМАЦІЯ_34 за якою знаходиться публікація, та запущено процес архівації. 
Після завершення архівації на вказаному ресурсі з`явилась сторінка ІНФОРМАЦІЯ_32 .
Також при натисканні вкладки «поширити» после архівації доступні html код, посилання до архівованої сторінки та інші дані.
Зазначена сторінка в архіві доступна за наступними посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_35 (коротке) та ІНФОРМАЦІЯ_36 (повне).
Предметом огляду є всесвітня мережа Інтернет. За допомогою ноутбуку «Lenovo G500» з можливістю виходу до мережі Інтернет, операційною системою «Windows 10 Pro», з використанням браузеру «Google Chrome» та пошукової системи «Google» на офіційному сайті Кальчицької територіальної громади за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_37 виявлено публікацію за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_38 .
За допомогою вбудованої функції Інтернет-браузера «Google Chrome» створено посилання на цю сторінку у вигляді QR коду.
При огляді вищезазначеної публікації виявлено текст « ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_33 в с. Кальчик Нікольського району Донецької області. Одружена, має сина 1987 р.н та доньку 1988 р.н. Місце проживання: село Кальчик, Нікольський район Донецька область; У 1982 році закінчила Кальчицьку загальноосвітню школу; у 1983 році закінчила Маріупольське профтехучилище за фахом крановщик; НОМЕР_3 по 1994 рік працювала крановиком на заводі «Азовмаш»; з 1994 по 2002 рік тут же - інженером з підготовки виробництва, контролером ОТК; у 1995 р переведена економістом на заводі «Азовмаш»; в 1990 році здобула вищу освіту за фахом - інженер - теплоенергетик в Приазовському Державному технічному університеті; З 2003 по 2005 рік - головний економіст потім в.о. головного бухгалтера ВАТ «Кальчицький кар`єр»; У 2005 році - економіст «Азовмаш»; у 2006 році вперше, у 2010 році вдруге обрана на посаду голови Кальчицької сільської ради. 25.10.2020 року - втретє обрана на посаду голови Кальчицької сільської ради.» та фотознімок.
З метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено повне збереження Web-сторінки за допомогою браузера «Google Chrome» на робочому столі комп`ютера у папці з назвою «web-сторінка». 
Крім того, з метою збереження отриманих даних та недопущення видалення інформації з мережі Інтернет здійснено архівацію вказаної публікації за допомогою Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 наступним чином. 
У браузері « Google Chrome » у вкладці пошуку введено посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
У браузері відкрилась сторінка Інтернет ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_41».
Надалі у вкладці з назвою «Архівувати вміст веб-сторінки» введено Інтернет адресу: ІНФОРМАЦІЯ_39 за якою знаходиться публікація, та запущено процес архівації. 
Після завершення архівації на вказаному ресурсі з`явилась сторінка ІНФОРМАЦІЯ_39 що додана до архіву.
Також при натисканні вкладки «поширити» після архівації доступні html код, посилання до архівованої сторінки та інші дані.
Зазначена сторінка в архіві доступна за наступними посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_41/ (повне). 
У ході огляду вікно програми - браузера інтернету « Google Chrome » з переліченими вище інтернет-сторінками за допомогою команди « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (натисненням на клавіатурі комп`ютера клавіші «Alt+PrtSc») було збережено у вигляді зображень у файлі програми - текстового редактору «Microsoft Word 2016». 
Всі відеозаписи та фотозображення, без внесення до них будь-яких змін записані на оптичний носій інформації - диск DVD-R із закриттям сесії, що унеможливлює подальший запис на нього, який упаковано і опечатано в паперовий конверт та додано до протоколу огляду як його невід`ємна частина у якості додатку №1.

Свідок ОСОБА_12 показав суду, що він  ОСОБА_5 знає давно, вони працювали разом, він як депутат районної ради, вона як голова сільської ради, а потім голова громади. Йому відомо про те, що вона ( ОСОБА_5 ) на сьогоднішній день працює там, де вона була до російського вторгнення 24.02.2022 року. Знає з чим посада ОСОБА_5 була пов`язана раніше, вона була головою громади, офіційно була обрана мешканцями громади. На сьогоднішній день він не знає як правильно називається її ( ОСОБА_5 ) посада, але йому відомо, що вона працює на тому ж місці, як і раніше. Раніше він мешкав в селі Кальчик, жив в центрі громади. 

Свідок ОСОБА_142 показала суду, що обвинувачену знала, але особисто не була знайома з ОСОБА_5 . Вона працювала в адміністрації. Відомо, що вона ( ОСОБА_5 ) приймала допомогу від агресора, ліки, їжу. Чула, що вона давала автомобіль, який на балансі громади. Вона брала від них (рф) допомогу, закликала громадян їм допомагати, це те, що чула та бачила з відео. На відео бачила, що вона ( ОСОБА_5 ) приймала допомогу від агресора, дякувала за допомогу. Бачила неодноразово такі відео за участі ОСОБА_5 . Як відомо на даний час і на початок війни ОСОБА_5 була на посаді голови громади, і з того часу нічого не змінилось. Голова Кальчицької громади, або Кальчицької сільської громади. Відео бачила в телеграм каналах, і в новинах Google бачила, і від людей чула, багато де бачила. Дані осіб, які розповідали про ОСОБА_5 не може надати, бо ці особи перебувають на непідконтрольній території. 

8. Мотиви Суду та положення закону, якими керувався Суд.

8.1. Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
У силу ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. 
Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначене свідчить, що законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення обумовлені, зокрема, дотриманням порядку оцінки доказів і визначенням їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів повинна бути оцінена судом з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).
Також, жоден доказ не має наперед встановленої сили.
8.2. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі скорочено Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі скорочено ЄСПЛ) суди застосовують Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.
ЄСПЛ у справі «Перес проти Франції» (рішення від 12.02.2004) вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, необґрунтоване рішення суду є порушенням гарантій, втілених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Хоча суд не мусить надавати відповідь на кожен довід, проте з рішення має бути чітко зрозуміло, що головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті і що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи. Суд має переконатися, що мотиви рішення, наведені національними судами, не були автоматичними або стереотипними.
Тобто, право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29-30). 
Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, але суд зобов`язаний дати відповідь на істотні аргументи сторони.
ЄСПЛ у справі «Жогло проти України» (п. 38, рішення від 24.04.2008 року) зазначив, що усі докази зазвичай мають бути представлені у відкритому слуханні справи в присутності обвинуваченого для забезпечення можливості надати аргументи іншій стороні. Існують винятки з цього правила, але вони не повинні порушувати права захисту. 
Обвинувачення не повинно ґрунтуватись виключно чи вирішальною мірою на тих показаннях, які сторона захисту не могла оскаржити (рішення від 26.03.1996 року у справі «Дурсон проти Нідерландів»).
8.3. Відповідно до положень частин 1-3 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Під час судового розгляду кримінального провадження Суд отримав можливість ознайомитися з позиціями сторони обвинувачення та сторони захисту, вони представлені обома сторонами ґрунтовно, докладно, а викладені в них мотиви зрозумілі. Також слід констатувати, що в ході розгляду справи жодна зі сторін не стверджувала про існування обмежень у реалізації донести свою позицію до Суду та не повідомляла про перешкоди у її доведенні. 
Отже, Суд забезпечив змагальність судового процесу і ключовим предметом оцінки є лише переконливість кожної з позицій в аспекті стандарту доведення, про який буде зазначено пізніше.
Суд вважає, що обидві позиції будуються навколо тих самих обставин, дій та фактів, послідовність яких підтверджується стороною обвинувачення, навпаки не підтверджується стороною захисту, а принципові розбіжності сторін в їх деталях, часі існування та характері не мають вирішального значення для відповіді на головне питання судового розгляду.
8.4. Суд, дослідивши наявні докази, вважає, що всі докази у кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченої є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Недопустимих доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини або доказів та відомостей, які стосуються особи обвинуваченого не має.
ЄСПЛ зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. 
Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
З огляду на викладене, Суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_5 у скоєному кримінальному правопорушенні поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених Судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку та не викликають у Суду сумнівів.
Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту Суд не вбачає.
Під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд. 
З огляду на зазначене Суд приходить до висновку про відсутність процесуальних порушень з боку сторони обвинувачення, що могли вплинули на об`єктивність та повноту обставин, що підлягають доказуванню відповідно до вимог ст. 91 КПК України.
Усі вищевказані докази, покладені в основу обвинувального вироку, Суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки відповідають вимогам КПК України, отримані у передбаченому КПК України порядку, безпосередньо порушень вимог законодавства судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів.
Судом не встановлено допущення істотних порушень: прав та свобод обвинуваченого, інших осіб під час досудового розслідування; в ході збирання і фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає Суду правових підстав, щоб сумніватися у їх допустимості та достатності.
Крім того, Суд враховує, що зі змісту п.78 рішення Європейського суду з прав людини від 16.02.2017 року у справі «Артур Пархоменко проти України»вбачається, що при розгляді справи в цілому з метою оцінки впливу процесуальних недоліків на досудовому етапі на загальну справедливість кримінального провадження, за необхідності слід враховувати такий невичерпний перелік факторів, який випливає з практики Суду: (a) Чи був заявник особливо вразливим, наприклад, через вік чи розумову здатність. (b) Правові рамки, що регулюють досудове провадження, та прийнятність доказів під час судового розгляду, а також чи була вона виконана; коли застосовується правило виключення, особливо малоймовірно, що провадження в цілому буде вважатися несправедливим. (c) Чи мав заявник можливість оскаржити автентичність доказів і виступати проти його використання. (d) Якість доказів чи обставини, за яких вони були отримані, ставлять під сумнів їх надійність та точність, беручи до уваги ступінь і характер будь-якого примусу. (e) Якщо докази були отримані незаконно, незаконність, про яку йдеться, і, якщо вона випливає з порушення іншої статті Конвенції, характер виявленого порушення. (f) У випадку заяви, характер заяви та чи він був негайно відкликаний або змінений. (g) Використання доказів, зокрема, чи складали вони невід`ємну або значну частину доказів, на яких ґрунтувалася засудження, а також силу інших доказів у справі. (h) Чи оцінювання вини було здійснене професійними суддями або присяжними, а у випадку останнього - змістом будь-яких наказів присяжних. (i) Вагомість суспільних інтересів у розслідуванні та покаранні за конкретне порушення. (j) інші відповідні процесуальні гарантії, передбачені національним законодавством та практикою.
Зокрема, з урахуванням вищезазначеного правового висновку Європейського суду з прав людини, у цьому судовому провадженні Суд бере до уваги, що захисник мав можливість оскаржити автентичність доказів, отриманих стороною обвинувачення, але не зробили цього і не подавав клопотань або своїх доводів щодо визнання доказів отриманих під час досудового розслідування недопустимими, що в подальшому стало б предметом судового розгляду.
Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, Суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведеності «поза розумним сумнівом».Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п.150 остаточного рішення від 21 липня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність, спрямованість та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, Суд у своєму рішення повинен пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер або спрямованість умислу.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, необґрунтоване рішення Суду є порушенням гарантій, втілених у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Хоча Суд не мусить надавати відповідь на кожен довід, проте з рішення має бути чітко зрозуміло, що головні проблеми, порушені у цій справі, були розглянуті і що конкретні та ясні відповіді були надані на аргументи, які є вирішальними для результату розгляду справи. Суд має переконатися, що мотиви рішення, наведені національними судами, не були автоматичними або стереотипними.
Оцінюючи надані та досліджені Судом докази у кримінальному провадженні, оцінюючі їх реальний зміст, Суд виходить саме з практики ЄСПЛ, яка орієнтує, що під час розгляду кримінального провадження Суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії справи, а не тільки її зовнішню сторону (рішення від 27.02.1980 року у справі «Девеер проти Бельгії»).
Виходячи з усталеної судової практики, доведення суб`єктивної сторони зазвичай ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності непрямих доказів, які вказують на характер дій обвинуваченої, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа, тощо, на підставі чого можна зробити висновок про доведеність поза всяким розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) таких елементів суб`єктивної сторони злочину, як прямий умисел.
8.5. Суд враховує, що злочин за ч. 5 ст. 111-1 КК України можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).
Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. 
Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.
Усвідомлення означає розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу злочину, а також, розуміння його суспільної небезпеки. Вольовий момент прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків.
На свідомий і добровільний характер дій ОСОБА_5 у даному злочині вказує сам характер її дій, їх послідовність, тривалість у часі та подальша динаміка розвитку. 
Суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_5 усвідомлювала факт окупації та агресії з боку російської федерації, створення окупаційною владою незаконних органів, усвідомлювала факт зайняття посади у закладі освіти де вона, громадянка України, свідомо, умисно, добровільно, за власним волевиявленням, здійснювала дії, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.
Судом в умовах змагальності сторін не встановлено обставин, за яких добровільність обвинуваченої ОСОБА_5 у зазначених вище дій, в період війни, в умовах воєнного стану, можна було б поставити під сумнів.
В матеріалах провадження відсутні об`єктивні дані, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 такі дії скоїла під примусом, та такі її дії були необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожували їй чи іншим особам, або інтересам держави.
Також, Суд враховує і те, що обвинувачена ОСОБА_5 заходів, спрямованих на виїзд з тимчасово окупованої території України не вживала, залишилася та залишається проживати до теперішнього часу на окупованій території.
Суд вважає, що такий висновок повністю узгоджується з правовою позицією, яку висловив Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2026 року у справі № 161/16094/24.
Всі докази, подані Суду стороною обвинувачення, які досліджені під час судового розгляду кримінального провадження, переконливо свідчать про наявність у діяннях обвинуваченої об`єктивної сторони інкримінованого злочину.
8.6. Отже, враховуючи докази, подані стороною обвинувачення, які досліджені під час судового розгляду кримінального провадження та яким Суд надав оцінку, для Суду є очевидним, поза розумним сумнівом, що у цьому кримінальному проваджені сукупність прямих та непрямих доказів переконливо свідчить про те, що обвинувачена  ОСОБА_5 діяла з прямим умислом (умисно), тобто, усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (частина 1 статті 24 КК України).
8.7. Будь-яких інших доказів сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України протягом судового розгляду, враховуючи, що Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

9. Висновок Суду щодо кваліфікації дій обвинуваченої.

Згідно ст. 2, 11 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.
Відповідно, при кваліфікації дій обвинуваченої, Суд враховує позицію Верховного Суду (колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, викладену у постанові від 05.04.2018 року (справа № 658/1658/16-к)), в якій зазначено, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними, криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 
1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 
2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
Склад кримінального правопорушення - це сукупність встановлених у кримінальному законі юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочинне.
Обов`язковими (універсальними) елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є: 
1) об`єкт кримінального правопорушення; 
2) об`єктивна сторона кримінального правопорушення; 
3) суб`єктивна сторона кримінального правопорушення; 4) суб`єкт кримінального правопорушення.
Об`єкт кримінального правопорушення - це те, на що завжди посягає кримінальне правопорушення і чому воно завжди заподіює певної шкоди. Це ті суспільні відносини, що охороняються кримінальним законом.
Об`єктивна сторона - зовнішня сторона діяння, яка виражається у вчиненні передбаченого законом діяння (дії чи бездіяльності), що заподіює чи створює загрозу заподіяння шкоди об`єкту кримінального правопорушення.
Суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до КК може наставати кримінальна відповідальність (ч. 1 ст. 18 КК, див. постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2023 року в справі №761/37225/20).
Відомості, вказані у цьому вироку в частині складу кримінального правопорушення є установленими та доведеними у порядку визначеному КПК.
За таких обставин, Суд приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, які виразились у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора,тому кваліфікує її дії у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 . Суд не вбачає, оскільки в ході здійснення спеціального судового провадження, за відсутності обвинуваченої - in absentia, обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

10. Призначення покарання.

10.1. Суд виходить з того, що покарання - це захід державного примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому кримінальним законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […] призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.
Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […] (абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .
В рішенні від 15 червня 2022 № 4-р(II)/2022 року Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […]має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, […].
Отже, принцип домірності зобов`язує суд у кожному конкретному випадку домірно застосовувати види покарання та (або) інші заходи кримінально-правового характеру з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та низку інших фактів і обставин (п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2022 року № 1-р/2022).
Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому Суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.
Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , Суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
При цьому, Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства», рішення від 9 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету - покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють Суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа "Довженко проти України") зазначає лише про необхідність оцінювання представниками судових органів визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням рішення в процесуальному документі суду.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання для досягнення його цілей, визначених у статті 50 КК.
Правова позиція щодо дотримання справедливості висловлена в рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.
У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. 
Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 січня 2024 року (справа № 683/694/20,провадження № 51-3591кмо23) кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості злочинця.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.
З огляду на викладене справедливість розглядається як рівновага між злочином і наслідками для особи, що вчинила це діяння, тобто між поганим вчинком і покаранням.
Таким чином, на несправедливість покарання має вказувати істотна (очевидна) диспропорція (порушення рівноваги) між визначеним судом видом та розміром покарання і видом та розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням усіх обставин, що повинні враховуватися під час призначення покарання.
Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Для вибору такого покарання Суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.
Загальні засади призначення покарання спрямовані на забезпечення принципів законності, обґрунтованості, індивідуалізації, гуманності і справедливості, співмірності покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. 
10.2. Призначаючи покарання Суд вважає, що обставиною яка пом`якшує покарання можливо визнати відсутність у минулому у ОСОБА_5 непогашених судимостей та вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, що кореспондується з приписом частини 2 статті 66 КК України. 
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , Суд вважає вчинення останньою злочину з використанням умов воєнного стану.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Призначаючи покарання, Суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року)ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
10.3. Судом враховується, що в розумінні Кримінального кодексу України ОСОБА_5 скоїла умисний тяжкий злочин проти основ національної безпеки України, який карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.
З огляду на викладене, Суд призначає ОСОБА_5 покарання у вигляді реального позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк 10 (десяти) з конфіскацією майна, що належить їй на праві власності.
Суд вважає, що підстави для призначення покарання,відповідно до ст. 69 КК України, більш м`якого, ніж передбачено законом, не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи»та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. 
Таким чином, із цих же підстав, а також те що ОСОБА_5 вчинила злочин в умовах воєнного стану, Суд не вбачає за можливе призначити обвинуваченій покарання більш м`яке ніж передбачене законом або звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Суд вважає, що застосування припису ст. 69 КК України за наслідками судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 може скласти враження у громадян, стороннього спостерігача про безкарність злочинця, який притягується до кримінальної відповідальності за скоєння злочину, що посягає на основи національної безпеки України.
З огляду на вище викладене обґрунтування та мотиви призначення покарання Суд вважає, що таке покарання не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).
11. Цивільний позов.
Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.
12. Інші питання, які вирішуються Судом при ухваленні вироку. 
12.1. За даним кримінальним провадженням ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2023 року - ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому, до вступу вироку в законну силу залишити  ОСОБА_5 , раніше обраний ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2023 року в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
12.2. Початок строку відбування покарання, призначеного  ОСОБА_5 , обчислювати після набрання вироком законної сили, з моменту приведення вироку до виконання та затримання засудженої.
12.3. Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Вирішуючи питання про скасування арешту майна, Суд враховує наступне.
Під час досудового розслідування кримінального провадження ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14.03.2023 накладено арешт на майно - об`єкт житлової нерухомості (трикімнатну квартиру), загальною площею 80, 7 кв. м., розмір частки , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, загальною площею 2,0 га, кадастровий номер 1421782200:04:000:0508, що належить на праві приватної спільної часткової власності обвинуваченій ОСОБА_5 .
З огляду на припис ч. 4 ст. 174 КПК України, те, що за вчинення злочину, інкримінованого обвинуваченій, Судом - ОСОБА_5. призначається додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, тому вказаний арешт майна зберігається для забезпечення виконання додаткового покарання - конфіскації вказаного майна, яке належить ОСОБА_5 на праве власності. 
12.4. Докази на підтвердження наявності судових витрат, які підлягають розподілу за вироком Суду, сторонами не подавалися.
13. За даним кримінальним провадженням долю речових доказів вирішити відповідно до вимоги ст. 100 КПК України.

Щодо проголошення вироку.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення (узгоджується з правовою позицією, яка викладена 13 вересня 2023 року у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду, справа № 638/4224/22, провадження № 51-2372 км 23).
Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 100, ч. 2 ст. 124, ч.1 ст. 256, ч. 15 ст. 615 КПК України, Суд, 
У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватою у пред`явленому за ч. 5 ст. 111-1 КК України обвинуваченні та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у закладах соціального захисту населення, а також обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги у сфері соціального захисту населення строком на 10 (десять) років та з конфіскацією всього майна, що належить їй на праві власності.
До вступу вироку в законну силу залишити  ОСОБА_5 , раніше обраний ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2023 року в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Початок строку відбування покарання, призначеного  ОСОБА_5 , обчислювати після набрання вироком законної сили, з моменту приведення вироку до виконання та затримання засудженої.
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14.03.2023.
На підставі ч. 5 ст. 100 КПК України DVD-R диски з відеозаписами, - зберігати в матеріалах кримінального провадження. 
 
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.
 
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
 
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку негайно вручити захиснику та прокурору в день його проголошення.
 
Інформацію про ухвалення вироку опублікувати у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1 

04.06.2026