Справа № 127/27478/25
Провадження 2/127/6037/25 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року 

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/27478/25 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

01.09.2025 року судом зареєстровано позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
18.02.2026 року, 13.03.2026 року представник позивача звертався до суду із заявою про зменшення позовних вимог. 
Позов мотивований тим, що 09.01.2024 року відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту, заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля в якості простого електронного підпису, що було погоджено в анкеті-опитувальнику від 04.08.2022 року, підписаній відповідачем власноруч на планшеті, згідно вимог Постанови НБУ «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України № від 13.12.2019 року № 151.
Сторонами погоджено наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 200 000 грн. (п.9.2 договору), тип кредитної картки – «Універсальна», строк кредитування – 12 міс. з пролонгацією (п.9.2 договору), процентна ставка – 42, 0% річних, кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.9.4 договору), розмір мінімального обов`язкового платежу – 5% від заборгованості, але не менше, ніж 100 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.9.4), проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60, 00 % (п.9.5, п. 2.1.1.2.12).
На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент – кредитну картку номер НОМЕР_1 строк дії 09/27 тип – Універсальна та додаткову карту номер НОМЕР_2 строк дії 01/28 тип – віртуальна карта Універсальна, згодом було отримано наступні картки: 
-кредитну картку номер НОМЕР_3 строк дії 09/28 тип віртуальна карта Універсальна,
-кредитну картку номер НОМЕР_4 строк дії 10/28 тип – Універсальна,
-кредитну картку номер НОМЕР_5 строк дії – 12/28 тип – Універсальна.
Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту, користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але в порушення умов договору припинив погашати заборгованість.
Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт, відповідач використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому згідно заяви про зменшення позовних вимог, зареєстрованої 13.03.2026 року, станом на 26.02.2026 року заборгованість відповідача перед банком становить 134 820,69 грн. 
Дана сума складається з: заборгованості за тілом кредиту – 106 308,64 грн.; заборгованості за простроченими відсотками – 28 512,05 грн.
На підставі ст.ст. 526, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, з урахуванням зменшених вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.01.2024 року в загальній сумі 134 820, 69 грн. та судові витрати – судовий збір 2 422, 40 грн.
Ухвалою суду від 12.09.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.
В судове засідання представник АТ КБ «Приват Банк» - Поліщук Т.В. не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності з урахуванням зменшених позовних вимог. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, за місцем реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, 09.01.2024 року ОСОБА_2 ознайомився з умовами кредитування та, з метою отримання банківських послуг, підписав паспорт кредиту, заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в системі самообслуговування Приват24 за допомогою ОТР пароля в якості простого електронного підпису, що було погоджено в анкеті-опитувальнику від 04.08.2022 року, підписаній відповідачем власноруч на планшеті, згідно вимог Постанови НБУ «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України № від 13.12.2019 року № 151.
Сторонами погоджено наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 200 000 грн. (п.9.2 договору), тип кредитної картки – «Універсальна», строк кредитування – 12 міс. з пролонгацією (п.9.2 договору), процентна ставка – 42, 0% річних, кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.9.4 договору), розмір мінімального обов`язкового платежу – 5% від заборгованості, але не менше, ніж 100 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.9.4), проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60, 00 % (п.9.5, п. 2.1.1.2.12).
На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент – кредитну картку номер НОМЕР_1 строк дії 09/27 тип – Універсальна та додаткову карту номер НОМЕР_2 строк дії 01/28 тип – віртуальна карта Універсальна, згодом було отримано наступні картки: 
-кредитну картку номер НОМЕР_3 строк дії 09/28 тип віртуальна карта Універсальна,
-кредитну картку номер НОМЕР_4 строк дії 10/28 тип – Універсальна,
-кредитну картку номер НОМЕР_5 строк дії – 12/28 тип – Універсальна.
Відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту, користувався кредитним лімітом, відповідно виписки по рахунку вчиняв операції, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але в порушення умов договору припинив погашати заборгованість.
Банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт, відповідач використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому станом на 26.02.2026 року заборгованість відповідача перед банком становить 134 820, 69 грн. 
Дана сума складається з: заборгованості за тілом кредиту – 106 308, 64 грн.; заборгованості за простроченими відсотками – 28 512, 05 грн.
При укладенні даного договору сторони, крім іншого, керувались ст. 634 ч. 1 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Суд дійшов висновку, що до даних правовідносин слід застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки позивач сукупністю доказів надав підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк", надані банком Умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк" підписані відповідачем, що розцінюється судом як складова кредитного договору.
Відповідач не заявив про незгоду з Умовами та правилами надання банківських послуг і не звертався із заявою про розірвання договору, а продовжив користуватись кредитними коштами, внаслідок чого допустив заборгованість.
Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦКУкраїни).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1, 3ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що позивач довів сукупністю доказів наявність зобов`язальних правовідносини, що виникли між сторонами, які регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Станом на день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, тому загальна сума боргу – 134 820, 69 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь банку. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн., сплата якого підтверджена платіжною інструкцією від 18.08.2025 року.
Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, 01001, м. Київ, вул.Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.01.2024 року станом на 26.02.2026 року в загальній сумі 134 820 (сто тридцять чотири тисячі вісімсот двадцять) грн. 69 коп. та судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення. 
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складене 12 травня 2026 року.

Суддя: