П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.05.2026  	Справа №607/10522/26 Провадження №3/607/3329/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , не працює, має інвалідність ІІІ групи,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),

встановила:

01.05.2026 о 19:30 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно співмешканки його рідного племінника ОСОБА_2 , а саме умисні дії психологічного характеру, а саме погрожував предметом, схожим на зброю (пістолет), чим завдав шкоди її психічному здоров`ю, чим порушив п.п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
У судовому засіданні 12.05.2026 ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнав. Зазначив, що предмет, який знаходився у нього, є стартовим пістолетом. Пояснив, що викликав поліцію у зв`язку з тим, що хтось сильно грюкав у вхідні двері квартири, однак через зайнятість телефонної лінії не зміг одразу додзвонитися. За його словами, він дістав із шафи пістолет з метою залякати невідомих осіб. Відчинив двері кімнати ОСОБА_3 та попросив її викликати поліцію. Також зазначив, що коли запитував, хто перебуває за дверима квартири, відповіді не отримав. Вказав, що боявся через те, що в ОСОБА_3 є мала дитина. Пояснив, що ОСОБА_3 побачила у нього пістолет і злякалася, однак він їй не погрожував. Згодом йому вдалося додзвонитися та викликати поліцію. Також повідомив, що вони з ОСОБА_3 проживають в одній квартирі в окремих кімнатах, однак тісно не спілкуються.
Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні 29.05.2026 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 269 КУпАП. Заначила, що у вхідні двері квартири ніхто не стукав. За її словами, до кімнати, де вона перебувала, зайшов рідний дядько її чоловіка, з яким вони проживають в одній квартирі, тримаючи у руках пістолет. Побачивши це, вона злякалася та відчула загрозу для своєї дитини, у зв`язку з чим попросила його опустити пістолет. Зазначила, що не знала про те, що пістолет є несправжнім. Після цього вона одразу пішла до сусідки та подзвонила до свекрухи. Просила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Також зазначила, що подібних випадків більше не було.
У судовому засіданні 29.05.2026 ОСОБА_1 підтримав надані ним раніше пояснення.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілої, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити таке:
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон), домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону, психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, полягає у вчиненні домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Керуючись наведеними положеннями, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться матеріалами, дослідженими у судовому засіданні, а саме: даними, зафіксованими у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №781821 від 01.05.2026, із додатком до нього; рапортом, зареєстрованим 01.05.2026 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за №20766; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.05.2026; поясненнями ОСОБА_2 від 01.05.2026; поясненнями ОСОБА_1 від 01.05.2026; копією термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №655740 від 01.05.2026; копією форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 01.05.2026; рапортом старшого інспектора СПДН ВППП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області І. Юсип`юка від 01.05.2026; фотознімком опломбованого сейф пакета.
Суд бере до уваги послідовні та узгоджені між собою пояснення потерпілої ОСОБА_2 , яка як під час надання пояснень працівникам поліції, так і в судовому засіданні повідомила про те, що ОСОБА_1 зайшов до кімнати, де вона перебувала, тримаючи у руках пістолет, у зв`язку з чим вона злякалася та відчула загрозу для себе і своєї дитини. При цьому потерпіла не знала, що вказаний предмет є стартовим пістолетом, а тому сприймала його як справжню зброю.
Сам ОСОБА_1 не заперечував факту того, що тримав у руках пістолет у присутності потерпілої та що вона, побачивши його, злякалася. Обставина того, що предмет був стартовим пістолетом, не спростовує факту психологічного впливу на потерпілу, оскільки для кваліфікації дій за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вирішальне значення має характер вчинених дій та їх сприйняття постраждалою особою, а не технічні характеристики предмета, який використовувався.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не погрожував потерпілій та дістав пістолет з метою залякати невідомих осіб, які перебували за дверима квартири, не спростовують факту вчинення психологічного насильства. Незалежно від мотивів його поведінки, демонстрація предмета, схожого на зброю, у присутності потерпілої викликала у неї обґрунтовані побоювання за власну безпеку та безпеку дитини, що підтверджується її подальшою поведінкою, зокрема тим, що вона залишила квартиру та звернулася по допомогу.
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, - вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.
При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за доцільне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави.
Крім цього, згідно із ч. 1 ст. 39-1 КУпАП у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.
Вирішуючи питання щодо направлення ОСОБА_1 на проходження програми для кривдників в порядку, передбаченому ст. 39-1 КУпАП та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», беру до уваги те, що він вперше притягається до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а тому не вбачаю підстав для направлення його на проходження такої програми. 
Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.
Вилучену річ, а саме предмет, схожий на зброю (пістолет) Кал. 9 мм РА Кпа11, № НОМЕР_1 , про який зазначено у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, слід повернути володільцю.
Керуючись ст.ст. 33, 39-1, 40-1, 173-2 ч. 1, 221, 265, 276, 277, 283, 284, 294 КУпАП, суддя

постановила:

ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1  стягується подвійний штраф в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 грн (шістсот вісімдесят гривень 00 копійок) в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. 
Стягнути з ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Предмет, схожий на зброю (пістолет) Кал. 9 мм РА Кпа11, № НОМЕР_1 , – повернути ОСОБА_1 .
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя	Н. П. Воробель